Номер провадження: 33/813/1834/23
Номер справи місцевого суду: 496/4789/23 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Боличевського С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 гривень.
З вказаної постанови вбачається, що 09.06.2023 року, ОСОБА_1 о 22:58 годин в Одеській області, Одеський район, с. Дачне, по вул. Пирогова, 1, на тротуарі для пішоходів на пероні, керував транспортним засобом марки «Хюндай», державний номерний знак «Viking», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не внятна річ, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, пройшов тест за допомогою алкотестеру «Драгер» результат 1,48 ‰.
Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)Працівники поліції не були присутні під час правопорушення, а приїхали за викликом громадян, а отже відеофіксації правопорушення, а саме перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, у працівників поліції немає;
2)Джерело одержання доказів визиває сумнів (письмові пояснення свідків) чи були зазначені особи свідками події, чи були ці свідки насправді, чи давали вони письмові пояснення;
3)Докази є неналежними – відеофайли поліції не містять події та складу правопорушення, а містить лише послідовність дії при складанні протоколу, отже не містять предмету доказування. Показання свідків, є недопустимими так як одержані з порушенням встановленого законом порядку – не були попереджені про кримінальну відповідальність;
4)Не були дотримані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при одержанні доказу, крім того йому не було роз`яснено його права;
5)Досліджені докази не містять достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій для прийняття процесуальних рішень судом;
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Заслухавши пояснення адвоката Боличевського С.П., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №170474 від 10 червня 2023 року з якого вбачається, що 09.06.2023 року о 22:58 год. в с. Дачне по вул. Пирогова, 1 тротуар для пішоходів, на пероні, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак «Viking», з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна річ, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, в присутності двох свідків, пройшов тест за допомогою приладу алкотестер Драгер, результат якого показав 1,48 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ, нестійка хода. Огляд проводився за допомогою приладу алкотестер Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,48‰. ОСОБА_1 з результатом згоден, особисто ним підписано;
- роздруківка тесту, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09.06.2023 року о 23:45 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810». Дата останнього калібрування приладу 19.07.2022 року. Результат тесту 1,48‰. ОСОБА_1 даний результат підписав;
- Довідка з якої вбачається, що згідно обліків НПУ з адміністративної практики ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі календарного року за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно бази даних ІПНП «Цунамі» посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 не видавалось;
-пояснення свідка ОСОБА_2 з яких вбачається, що 09.06.2023 року біля 22:58 год. знаходився на залізничному вокзалі в с. Дачне та став свідком того, як автомобіль «Хюндай», державний номерний знак «Viking» їхав по перону в пішохідній зоні з приблизною швидкістю 40 км.\год. Через деякий час даний автомобіль став в кінці перону та з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого викликали на місце поліцію. В даній ситуації ніхто не постраждав. Крім того, додав, що по приїзду поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який показав 1,48‰. Від проходження огляд у медичному закладі відмовився;
-пояснення свідка ОСОБА_3 з яких вбачається, що 09.06.2023 року біля 22:58 год. він знаходився на залізничному вокзалі в м. Дачне та став свідком того, як автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак «Viking» їхав по перону на великій швидкості. Через деякий час даний автомобіль зупинився в кінці перону та з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після чого викликали на місце поліцію. В даній ситуації ніхто не постраждав. Крім того, додав, що ОСОБА_1 вийшов із автомобіля з водійської сторони. По приїзду поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на що ОСОБА_1 відмовився. За допомогою приладу алкотестер Драгер, огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов, результат якого показав 1,48‰.
Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами, оскільки вони узгоджуються із матеріалами справи. 
Посилання, в апеляційній скарзі на те, що джерело одержання доказів визиває сумнів (письмові пояснення свідків) чи були зазначені особи свідками події, чи були ці свідки насправді, чи давали вони письмові пояснення, також спростовуються дослідженими доказами, оскільки пояснення свідків містять особисті підписи осіб, що їх надали, які також ознайомлені зі ст.63 Конституції України, а тому не виникають сумніви щодо їх повноти та достовірності.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
За правилами частин 2-3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).
Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, у зв`язку із тим, що працівників поліції було викликано на місце події особами, які стали її свідками, у працівників поліції була відсутня можливість зафіксувати факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Однак, діючи згідно вимог частин 2-3 статті 266 КУпАП, працівники поліції залучили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості свідків, відібрали у них пояснення та долучили їх до матеріалів справи. Крім того, дані особи також стали свідками того, як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак погодився пройти огляд за допомогою приладу алкотестер Драгер. Показник тесту приладу «Alkotest Drager 6810», який пройшов ОСОБА_1 перевищив, показник, який дозволений законом, тому поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №170474 від 10.06.2023 року відносно  ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зауважень щодо складання протоколу у ОСОБА_1  не було, що вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення. Незгоди із результатом проходження тесту на приладі «Alkotest Drager 6810»  ОСОБА_1  також не відобразив про що свідчить його особистий підпис у роздруківці. Також не вбачається незгоди його проходження тесту і з відеозапису. Отже, поліцейський діяв у відповідності із законом.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Суд апеляційної інстанції дослідив надані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається що відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи, один за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку із відсутністю у останнього відповідних документів на право керування транспортними засобами та за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Дані відеозаписи є неповними, оскільки не містять в собі факту зупинення транспортного засобу працівниками поліції. Однак дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи у сукупності з іншими матеріалами адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дані відеозаписи є належним, допустимим і достатніми, оскільки вчинені у день, час та у місці, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданими поліцейськими іншими доказами та не суперечать ним, а доповнюють матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності даних відеозаписів.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що не були дотримані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при одержанні доказу, крім того йому не було роз`яснено його права не заслуговують на увагу з огляду на те, що згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №170474 від 10 червня 2023 року в графі гр-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, стоїть особистий підпис ОСОБА_1 .
Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Адвокат Боличевський С.П. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, також звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, за кермом перебувала інша особа. Однак, такі посилання не мають під собою правового підґрунтя з огляду на те, що а ні суді апеляційної інстанції, а ні в особистих поясненнях, як адвокатом Боличевським С.П. так і ОСОБА_1 не було зазначено, яка саме особа керувала транспортним засобом.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, освідування проведено у відповідності до норм діючого законодавства, уповноваженою особою, в порядку, встановленому законом, оскільки дана інформація є доступною та міститься на офіційних сайтах, а тому доводи апеляційної скарги з даного приводу є необґрунтованими.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 09.06.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова