ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2023 р.           Справа№ 910/14144/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Козир Т.П. 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023
у справі № 910/14144/22 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 13 704, 92 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - позивач/АТ "Запорізький завод феросплавів") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач/АТ "Українська залізниця") про стягнення суми нестачі вантажу у розмірі 13   704, 92 грн.
В обґрунтування заявлених вимог АТ "Запорізький завод феросплавів" посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо збереження вантажу (вугілля кам`яного) під час здійснення його перевезення. Визначаючи розмір вартості втраченого вантажу, позивач здійснив його розрахунок на підставі Статуту залізниць України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/14144/22 позовні вимоги задоволено.
Присуджено до стягнення  з АТ "Українська залізниця" на користь АТ "Запорізький завод феросплавів" 13 702,92 грн - збитків та 2 481,00 грн - судового збору
Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні №61014072; завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 13   704,92 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини Укрзалізниці відповідно до ст. 127 Статуту залізниць України.
Беручи до уваги встановлені фактичні обставини нестачі частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Запорізький завод феросплавів" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при його перевезенні, підлягають задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів та відомостей у графі 20 накладної суд дійшов висновку, що у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму і позивач обґрунтовано застосував норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2023, АТ "Укрзалізниця" (далі - скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2023 р. у справі №910/14144/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішити питання судових витрат.
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є недоведеними.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що місцевим господарським судом не досліджено та не надано оцінку технічного стану вагону, яке було відображено в акті № 86 від 18.08.2022 (форма - ГУ 106), зокрема, із положеннями ст. 31 Статуту Залізниць України.
Скаржник також зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишилися положення ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 314 Господарського кодексу України.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходили.
Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подав відзиву на апеляційну скаргу суд дійшов висновку, що неподання останнім відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023, матеріали апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" у судовій справі № 910/14144/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - ОСОБА_1, судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/14144/22. 
03.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/14144/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 поновлено АТ "Українська залізниця" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/14144/22. Апеляційну скаргу АТ ва "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/14144/22 залишено без руху. Та зазначено, що протягом десяти днів з дня доставлення даної ухвали, АТ "Українська залізниця" має право усунути недоліки, а саме надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору.
01.06.2023 від АТ "Українська залізниця" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої, скаржник просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення № 3395 від 27.04.2023  про сплату судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14144/22 за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023; справу № 910/14144/22 за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023  вирішено  розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.07.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 справу №    910/14144/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Гончарова С.А., Коротун О.М.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 справу №    910/14144/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Гончарова С.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі №    910/14144/22; розгляд справи №    910/14144/22 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко О.В. та Гончарова    С.А., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 справу №    910/14144/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі №    910/14144/22, розгляд справи №   910/14144/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.Трейдінг" (постачальник) та Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів"      (покупець) укладено договір постачання №1-1-2022/010, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію за марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних специфікаціях до цього договору.
До договору сторонами було укладено специфікацію № 875779 від 08.07.2022, згідно якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар, а саме: вугілля кам`яне, Г (Г1) (13-25) у кількості 500 т. на суму 6 143 532, 00 грн з ПДВ, на умовах СРТ - на станцію Запоріжжя-Ліве в період з 08.07.2022 по 31.07.2022. Вантажовідправник - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", станція вантажовідправника - Залізнична станція "Ароматна", код: 454606.
28.07.2022 ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відправило на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" залізницею зі станції відправлення "Ароматна" Придніпровської залізниці      на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вагон з вугіллям кам`яним № 61014072 в кількості 55 900 тон, про що оформлено залізничні накладні № 45376613 (основна), № 45384948 (досильна).
Позивач зазначає, що на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу шляхом переважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні № 61014072      не відповідає масі, вказаній у накладних. Про даний факт складено комерційній акт № 460005/555.
Згідно з комерційним актом № 460005/555 при контрольному переважуванні вагону №61014072 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 75620 кг, тара - 21400 кг, нетто - 54220 кг, що менше документа на 1680 кг. Праворуч над 5-6 люками воронкоподібне поглиблення діаметром 70 см, глибиною 40 см. На деталях вагона сліди просипу вантажу, що перевозиться. В технічному відношенні вагон справний.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 13 704, 92 грн вартості нестачі вантажу.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Загальні умови перевезення на підставі ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Аналогічні положення містяться у ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України.
Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 06.04.1998 №457    (далі - Статут), цей Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).
За визначенням ст. 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 907 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Згідно зі ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.
Абзацом 2 ст. 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Матеріали справи свідчать, що на станції відправлення у вищевказаних залізничних накладних зазначено відповідну масу вантажу (вугілля кам`яного) у вагонах. Правильність внесених відомостей до вказаних накладних підтверджена підписом представника відправника.
За приписами ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з п. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом.
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом.
Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.
Суд встановив, що по прибуттю вантажу на станцію призначення було виявлено нестачу агломерату у вагоні № 61014072      (не відповідав масі, вказаній у накладних). Про даний факт складено комерційній акт № 460005/555.
Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому у розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України є належними та допустимими доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу, який перевозився у зазначеному вагоні.
Заперечуючи наявність своєї вини у незабезпеченні схоронності переданого вантажу, Залізниця у своїй апеляційній скарзі зазначає, що місцевим господарським судом не було надано оцінку технічному стану вагону, яке було відображено в акті № 86 від 18.08.2022 (форма-ГУ 106).
Так, суд  апеляційної інстанції надаючи оцінку доводам заявника апеляційної скарги встановив, що у матеріалах справи наявний акт  ГУ-106 №86 від 18.09.2022.
Згідно з актом форми ГУ-106 №86 від 18.09.2022 про технічний стан вагону у технічному відношенні вагон є справним, утім, зафіксовано нещільне прилягання кришки 6-го люку до армувальних листів поздовжньої балки, зазори довжиною 20 см, шириною 1-2 см. На деталях вагону сліди вантажу, що перевозиться. На станції зазори закладені "паклею". Втрата вантажу можлива, вантажовідправник до завантаження бачити міг, але не вжив заходів з виключення втрат вантажу на шляху прямування.
Відповідно до п. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.
Відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов (п. 32 Статуту).
Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній (п. 37 Статуту).
Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантаж, завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.
Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т. ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку.
Так, згідно з Додатком до пункту 1 названих Правил агломерат включений до переліку вантажів, перевезення яких допускається у вагонах відкритого типу.
Цим же пунктом Правил унормовано, що вантажі, пойменовані та не пойменовані в додатку до цих Правил, можуть перевозитись у вагонах відкритого типу в разі застосування відправниками засобів пакування (м`які контейнери, спеціалізовані контейнери, ящики та інші засоби упаковки або тари, маса брутто яких більше 500 кг) або навалом/насипом з використанням вагонного вкладиша, якщо такий спосіб перевезення допускається стандартом або технічними умовами на продукцію.
Згідно з п. 4 названих Правил можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, зазначених у додатку, які містять дрібні фракції (частки, розмір яких не перевищує 13 мм), визначається відправником.
Відповідно до п. 5 Правил перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.
У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.
Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.
З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу (п. 6 Правил).
Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що актом форми ГУ-106 №89 від 18.08.2022 підтверджується подання залізницею під завантаження вагону, справного у технічному відношенні.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що завантаження вантажу у вагон здійснювалося вантажовідправником (накладна № 45376613 (основна), № 45384948 (досильна), що також підтверджується й відомостями, занесеними до розділу "А" комерційного акта, у якому зазначено, що вантаж завантажено засобами відправника. Маса вантажу при завантаженні визначена відправником на вагонних вагах (55   900 кг та 21   400 кг).
Таким чином, саме на відправника покладалися оцінка придатності вагону на можливість транспортування у ньому вантажу, що містить дрібні фракції, а також вжиття додаткових заходів щодо виключення втрат вантажу на шляху прямування.
Однак,  місцевим господарським судом зазначеного враховано не було.
За таких підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що комерційний акт та акт про технічний стан вагону свідчать, що зафіксована нестача вантажу вірогідно мала місце через його просипання на шляху прямування у зв`язку з невжиттям вантажовідправником жодних заходів як з метою перевірки придатності вагону для перевезення вантажу, котрий містить дрібні франції, так і спрямованих на виключення його втрати на шляху прямування, як про це стверджує відповідач.
Натомість, сам по собі факт складання комерційного акта, яким аргументує свою вимогу позивач, не є беззаперечним свідченням того, що нестача вантажу виникла саме з вини перевізника, як і не виключає відповідальності вантажовідправника у тій частині, у якій вона покладається на нього відповідно до Статуту залізниць та Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність вини залізниці у виникненні нестачі вантажу та, відповідно, відмову у задоволенні позову повністю.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
Розподіл судових витрат 
Згідно частини 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі №910/14144/22 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
3. Стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд 11, ідентифікаційний код 00186542) на користь Акціонерного товариства  "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн 50 коп. витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
4. Справу № 910/14144/22 повернути до Господарському суду міста Києва.
5. Доручити Господарському суду міста Києва у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Т.П. Козир