СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року                     м. Харків                      Справа № 905/1152/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя  Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників сторін:
апелянта - Макіян Г.М. на підставі довіреності від 29.08.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №803 від 02.04.2002,
позивача - Погодін В.О. на підставі довіреності №129 від 15.08.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001448,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" (вх.№2080Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2023, постановлену у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Курило Г.Є., дата складання повного тексту ухвали - 29.09.2023, у справі №905/1152/23 
за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ,
до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум",                        м. Слов`янськ, Донецька обл., 2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 . Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД", м. Слов`янськ, Донецька обл.,
про стягнення 4 965 041, 05грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" про стягнення                           4 965 041, 05грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору №041021-АЕ від 04.10.2021 та договорів поруки №041021-П/4 від 04.10.2021, №041021-П/5 від 04.10.2021, №041021-П/6 від 04.10.2021 в частині повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом.
19.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. 
Позивач просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти та майно відповідачів (рухомого та нерухомого), а саме: накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ТОВ "Гранум" в межах суми позову у розмірі                       4 965 041, 05грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 в межах суми позову у розмірі 4 965 041, 05грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_2 в межах суми позову у розмірі 4 965 041, 05грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ТОВ "СК-ЛТД" в межах суми позову у розмірі 4 965 041, 05грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" в межах 1/4 суми позову у розмірі                 1 241 260, 26грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 в межах 1/4 суми позову у розмірі 1 241 260, 26грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме)                    ОСОБА_2 в межах 1/4 суми позову у розмірі 1 241 260, 26грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі; накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" в межах 1/4 суми позову у розмірі            1 241 260, 26грн, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. В задоволенні інших вимог відмовлено.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що відповідачі тривалий час не вживають активних дій, які були б направлені на погашення заборгованості або спрямовані на реальне прагнення врегулювати цю заборгованість, чи то оспорити її. Також, судом враховано, що відповідачами не було сплачено жодних коштів на погашення суми тіла кредиту, а останній платіж по відсоткам за користування кредитом було сплачено в березні 2022 року. Тобто,  відповідачі займають досить пасивну позицію, що, на переконання суду, додатково свідчить про імовірність утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.
З урахуванням позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачам  і знаходяться на всіх їх  рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог позивача, суд  першої інстанції дійшов висновку про доцільність накладення арешту на майно відповідачів.
Однак, місцевий господарський суд дійшов висновку, що накладення арешту на кошти і на майно кожного з  відповідачів на суму  4 965 041, 05грн, враховуючи вимоги позивача до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості,  суперечить вимогам закону стосовно критеріям співмірності та адекватності, отже, розглянувши запропоновані позивачем заходи  забезпечення позову на суму позову  у їх співвідношенні до змісту позовних вимог та завдань, які мають досягатися заходами забезпечення позову, суд вважає, що належним до задоволення та більш виправданим є накладення арешту саме на кошти та майно кожного з  відповідачів  на суми  пропорційно загальній суми позову. 
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 26.09.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №905/1152/23 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення позову відмовити. Також просить судові витрати, понесені сторонами по справі на стадії апеляційного провадження, покласти на позивача.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачі мають об`єктивні причини, з яких ведення нормальної господарської діяльності неможливо. А саме, як зазначає апелянт, ТОВ "Гранум" та ТОВ "СК-ЛТД" є сільськогосподарськими підприємствами, що здійснюють свою діяльність на території Донецької та Луганської областей; до 24.02.2022 підприємства здійснювали активну підготовку до весняно-польових робіт, а основна частина майна ТОВ "Гранум" знаходилась на території Красноріченської ОТГ Луганської області, яка майже одразу опинилась під окупацією. Апелянт зазначає, що база постійно перебуває під обстрілами, доступ до решти майна відсутній.
У той же час, як вказує апелянт, він має можливість за рахунок збору та реалізації врожаю восени 2023 року отримати грошові кошти, які будуть спрямовані на погашення існуючої заборгованості 1-го відповідача за кредитними зобов`язаннями.
На підтвердження того, що 1-ий відповідач не має намірів ухилятись від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором апелянт зазначає, що в забезпечення кредитного договору №041121-КЛВ від 04.11.2021 був переданий комбайн New Holland TC5.90, і зобов`язання за цим кредитним договором було погашено за рахунок коштів поручителя у квітні 2023 року.
Крім того, як зазначає апелянт, 1-ий відповідач неодноразово звертався до позивача з пропозиціями щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором з метою повного погашення заборгованості, однак, позивачем ніяких дій вчинено не було.   
Апелянт вважає, що позивачем не доведено наявність дій відповідачів, спрямованих на реалізацію майна, безпідставного витрачання ними коштів, приховування активів, відкриття нових рахунків тощо.
Крім того, апелянт посилається на те, що одночасно з подання позову позивачем також було подано заяву про забезпечення позову з аналогічними вимогами, і ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.08.2023 у задоволенні заяви позивача було відмовлено. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №905/1152/23; встановлено учасникам справи строк до 06.11.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з  доказами  його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 06.11.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "22" листопада 2023 р. о 12:00год.
27.10.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу; зазначає, що апелянт має кошти для ведення господарської діяльності, але не скеровує їх на погашення заборгованості.
Щодо посилання апелянта на факт погашення кредиту за договором №041121-КЛВ від 04.11.2021 зазначає, що це інший кредитний договір, який не має відношення до спірних правовідносин.
З огляду на викладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу місцевого господарського суду від 26.09.2023 у справі №905/1152/23 - залишити без змін. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 заяву представника Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "22" листопада 2023 о 12:00 годині, провести в режимі відеоконференції з представником позивача.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "22" листопада 2023 о 12:00 годині, провести в режимі відеоконференції з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД".
14.11.2023 від представника Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" - адвоката Погодіна В.О. також надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, посилаючись на те, що представник, який раніше звертався із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, Левченко Ю.В. не зможе взяти участь в судовому засіданні. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 заяву представника Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" - адвоката Погодіна В.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "22" листопада 2023 о 12:00 годині, провести в режимі відеоконференції з представником позивача.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.11.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції, представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить у її задоволенні відмовити, а ухвалу місцевого господарського суду від 26.09.2023 у справі №905/1152/23 - залишити без змін. 
Інші учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, представники 1-го, 2-го та 3-го відповідачів у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча учасники справи були належним чином завчасно повідомлені про час, дату та місце судового засідання.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники апелянта та позивача висловили доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, а неявка у судове засідання представників 1-го, 2-го та 3-го відповідачів не перешкоджає розгляду скарги, про що сторони були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023, з огляду на встановлений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представників апелянта та позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором  №041021-АЕ від 04.10.2021 та договорів поруки №041021-П/4 від 04.10.2021, №041021-П/5 від 04.10.2021, №041021-П/6 від 04.10.2021 на суму 4965041,05 грн, в тому числі суми кредиту в розмірі 4 000 000, 00грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 965 041, 05грн. 
Не досліджуючи під час розгляду заяви про забезпечення позову обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про існування між сторонами тривалого конфлікту щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом; так за умовами кредитного договору №041021-АЕ від 04.10.2021 позичальник (відповідач 1) зобов`язаний повернути суму кредиту відповідно до наступного графіку платежів: 24.11.2022 - 1 000 000, 00грн; 24.12.2022 - 1 000 000, 00грн; 24.02.2023 - 1 000 000, 00грн; 24.03.2023  - 1 000 000, 00грн; кінцева дата погашення - 24.03.2023.  
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором  №041021-АЕ від 04.10.2021 позичальник  здійснював  погашення нарахованих відсотків за користування кредитом до 09.03.2022, сума кредиту відповідачами не повернута. 
З метою  забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Гранум" за кредитним договором №041021-АЕ від 04.10.2021 між позивачем та відповідачами 2, 3, 4 були укладені  договори поруки №041021-П/4 від 04.10.2021, №041021-П/5 від 04.10.2021, №041021-П/6 від 04.10.2021. 
Згідно виписок по поточному рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум" за період з 01.09.2022 по 01.09.2023 та по поточному   рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" за період з 04.10.2021 по 01.09.2023, позичальник та поручитель не забезпечують надходження виручки на рахунки, що відкриті в  установі позивача.   
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,   ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" є власниками об`єктів нерухомого майна. 
Як вбачається з інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Товариство з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" має фінансові зобов`язання перед іншими кредиторами. 
Місцевим господарським судом зазначено, що відповідачі тривалий час не вживають активних дій, які були б направлені на погашення заборгованості або спрямовані на реальне прагнення врегулювати цю заборгованість, чи оспорити її. 
Також судом враховано, що відповідачами не було сплачено жодних коштів на погашення суми тіла кредиту, а останній платіж по відсоткам за користування кредитом було сплачено в березні 2022 року. Тобто,  відповідачі займають досить пасивну позицію, що на переконання суду додатково свідчить про імовірність утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Питання забезпечення позову врегульовані главою 10 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 вказано, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
У даному випадку позивач звернувся із вимогою майнового характеру: про стягнення 4 965 041, 05грн заборгованості за кредитним договором.
Отже, у спірних правовідносинах необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Судова колегія зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 
Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач-1 тривалий час не виконує свої зобов`язання за кредитним договором.
Апелянт посилається на те, що відповідачі мають об`єктивні причини, з яких ведення нормальної господарської діяльності неможливо. А саме, як зазначає апелянт, ТОВ "Гранум" та ТОВ "СК-ЛТД" є сільськогосподарськими підприємствами, що здійснюють свою діяльність на території Донецької та Луганської областей; до 24.02.2022 підприємства здійснювали активну підготовку до весняно-польових робіт, а основна частина майна ТОВ "Гранум" знаходилась на території Красноріченської ОТГ Луганської області, яка майже одразу опинилась під окупацією. Апелянт зазначає, що база постійно перебуває під обстрілами, доступ до решти майна відсутній.
У той же час, як вказує апелянт, він має можливість за рахунок збору та реалізації врожаю восени 2023 року отримати грошові кошти, які будуть спрямовані на погашення існуючої заборгованості 1-го відповідача за кредитними зобов`язаннями.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, 1-ий та 4-ий відповідачі таки засіяли у 2023 році соняшник на площі 207га.
Тобто, навіть посилаючись на наявні труднощі, відповідачі все ж таки ведуть господарську діяльність, і, відповідно, мають кошти на обробку землі, придбання насіння, добрив, паливо-мастильних матеріалів, ремонт техніки, виплату заробітної плати тощо, але не скеровують їх на погашення заборгованості по тілу кредиту за договором, який є предметом даного спору, яке відповідно до кредитного договору повинно було розпочатися не пізніше 24.03.2023.
Доказів хоча б часткового погашення заборгованості по договору кредиту №041021-АЕ від 04.10.2021 відповідачі суду не надали.
При цьому, судова колегія зазначає, що у листі №21/02 від 21.02.2023, адресованому АТ "Банк Кредит Дніпро", ТОВ "Гранум" посилається на те, що 16.02.2023 1-ий та 4-ий відповідачі отримали листа від Департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи облдержадміністрації з порядку проведення розмінування сільськогосподарських угідь та отримання дозволу на проведення весняно-польових робіт; у разі отримання дозволу на проведення весняно-польових робіт ТОВ "Гранум" додатково зможе погасити близько 3млн гривень в строк до 15.09.2023.
Однак, як зазначено вище, провівши весняно-польові роботи, відповідачі не вчинили дій з часткового погашення заборгованості по договору кредиту №041021-АЕ від 04.10.2021.
Щодо посилань апелянта на факт погашення кредиту за договором №041121-КЛВ від 04.11.2021, судова колегія зазначає, що це інший кредитний договір, який на стосується спірних правовідносин; при чому, за вказаним договором заборгованість таки була погашена, відповідно, апелянт мав грошові кошти для погашення заборгованості і на власний розсуд вирішив спрямувати їх виключно на погашення заборгованості за іншим кредитним договором.
Апелянт зазначає, що накладення арешту на спірне нерухоме майно може перешкодити його господарській діяльності, однак, не зазначає, в чому саме таке перешкоджання може полягати
Апеляційним господарським судом не встановлено порушення прав апелянта оскаржуваною ухвалою, оскільки із оскаржуваної ухвали вбачається, що накладаючи арешт на грошові кошти та майно, у тому числі і апелянта, на суми пропорційно загальній суми позову, суд першої інстанції не заборонив апелянту як його власнику володіти та користуватись майном.
Тобто, захід забезпечення позову, який був застосований судом, а саме, накладення арешту, жодним чином не обмежують апелянта у праві володіти та користуватися майном, а апелянтом не доведено з наданням відповідних належних та допустимих доказів, яким саме чином накладений оскаржуваною ухвалою арешт майна обмежує його можливість здійснювати господарську діяльність, у тому числі і шляхом користування майном
Суд першої інстанції також вірно врахував правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22,  що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
З огляду на викладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта, що позивачем не доведено наявність дій відповідачів, спрямованих на реалізацію майна, безпідставного витрачання ними коштів, приховування активів, відкриття нових рахунків тощо.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 також звернуто увагу на таке: "Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.
Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.
Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника
Отже, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову, по-перше, полягатиме у встановленні тимчасової заборони щодо подальшого відчуження майна чи здійснення перереєстрації власників; по-друге, слугуватиме гарантією виконання рішення суду у випадку задоволення   позову; по-третє, не призведе до негативних наслідків для власників майна, оскільки не перешкоджає праву користування майном для ведення господарської діяльності.
І доказів іншого апелянтом суду не надано.
Щодо доводів апелянта, що 1-ий відповідач неодноразово звертався до позивача з пропозиціями щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором з метою повного погашення заборгованості, однак, позивачем ніяких дій вчинено не було, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.  
Як вбачається із листування сторін, наявного у матеріалах справи, ТОВ "Гранум" надавав позивачу пропозиції зі спрощення заборгованості за кредитними договорами, які позивач визнав нерівноцінними, з огляду на значні розміри заборгованості за кредитними договорами. При цьому, саме позивач надавав пропозиції щодо реструктуризації заборгованості.
Однак, домовленості між сторонами у справі досягнуто не було. 
Щодо доводів апелянта, що одночасно з подання позову позивачем також було подано заяву про забезпечення позову з аналогічними вимогами, і ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.08.2023 у задоволенні заяви позивача було відмовлено, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Поряд з цим, норми  Господарського процесуального кодексу України  не обмежують права заявника на повторне звернення з заявою про забезпечення позову, що відповідно не може розцінюватися судом, як зловживання процесуальними правами позивачем.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №905/1152/23 - без змін.
Відповідно до частини 1   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №905/1152/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 27.11.2023.

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           В.В. Лакіза