Справа № 936/1112/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/11/22, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 06.12.2021.
Цією постановою:
ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, проживаючий за адресою   АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді  штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 293743 від 26.10.2021та постанови судді від 06.12.2021 вбачається, що 26.10.2021 о 17 год 55 хв на автодорозі «Київ-Чоп» М-06 на 717 км.+500м, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки  «IVECO ВАЗС» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом марки « KOGEL SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога Воловецької ЦЛ. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «a» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі   ОСОБА_1  просить постанову суду від 06.12.2021 скасувати, а справу направити до Хустського районного суду Закарпатської області, тобто за місцем його реєстрації та проживання. Вказує, що з оскаржуваною постановою не згідний, у зв`язку з тим, що вказана постанова винесена помилково і незаконно з неправильним з`ясуванням обставин справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази його повідомлення та виклику до суду на 06.12.2021, у зв`язку з чим суд першої інстанції порушив вимоги закону і не мав права розглядати дану справу без його участі. Крім того зазначає, що він зареєстрований та проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , і з цих підстав дана справа про адміністративне правопорушення по територіальності повинна розглядатись Хустським районним судом Закарпатської області. Суд першої інстанції провів розгляд справи без участі представника Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, а також 

-2-

в судове засідання не з`явилися свідки, що свідчить про неповний та невсебічний розгляд справи. Судом йому не направлена копія оскаржуваної постанови. Вважає, що в діях працівників поліції та суду першої інстанції вбачається порушення права на захист та правничу допомогу адвоката. Протиправним і незаконним є результат тестування 1,34 проміле, так як в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності приладу «АлКонт 01сУ-U», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції порушено порядок оформлення адміністративних матеріалів, а також йому не надано для ознайомлення, не вручено і не надіслано копії процесуальних документів, складених поліцейськими. Звертає увагу на те, що висновки суду, які викладені в оскарженій постанові, базуються на припущеннях без посилання на належні та допустимі докази. 
В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на аналогічні доводи, що і в апеляційній скарзі, при цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про правомірність його зупинки працівниками поліції та в подальшому складання постанови серії БАА № 594084, в якій відсутні відомості про вчинене правопорушення, до того ж вказаною постановою ОСОБА_1 незаконно піддано штрафу, оскільки його розмір виходить за межі санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП. З огляду на це, вказує на необхідність врахування постанови іншого суду (Чортківського районного суду Тернопільської області від 09.08.2019), яким здійснювався розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, саме за не включення ближнього світла фар поза населеним пунктом. 
В черговому доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на аналогічні доводи, що і в апеляційній скарзі та поданих до неї доповненнях від 07.02.2023, у зв`язку з чим просить постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 06.12.2021 скасувати, а провадження в справі закрити. При цьому просить врахувати та застосувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 09.08.2019, яким встановлено, що за ч. 2 ст. 122 КУпАП неправомірно та незаконно притягувати водіїв у випадку не включення ближнього світла фар поза населеним пунктом. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бирковича О. І., неявка яких з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Биркович О. І. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі двічі за клопотаннями захисника-адвоката Бирковича О. І., а саме: 04.05.2023 та 01.08.2023.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Бирковича О. І. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Бирковича О. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 

-3-

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , належним чином дотримані.
       Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
       Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
       
-4-

       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 293743 від 26.10.2021, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. 
       Згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1  26.10.2021 о 17 год 55 хв, на автодорозі «Київ-Чоп» М-06 на 717 км.+500м., керуючи автомобілем марки «IVECO ВАЗС» реєстраційний номер НОМЕР_1 із напівпричепом марки «KOGEL SN24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога Воловецької ЦЛ. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
З висновку № 199 від 26.10.2021 лікаря КНП «Воловецька ЦЛ ВСР» ОСОБА_3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Цей висновок не суперечить вимогам, як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_3 , який проводив огляд   ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку щодо останнього, а також для його обмови у перебуванні в такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар КНП «Воловецька ЦЛ ВСР» ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права спростовуються вказаним протоколом про адміністративне правопорушення в якому зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 , в супереч його доводам, роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, у тому й числі право на захист, що останній засвідчив своїм підписом. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції йому не надано для ознайомлення, не вручено і не надіслано копій процесуальних документів, складених останніми - не впливають на законність постанови суду першої інстанції та не спростовують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. В той же час з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

-5-

Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в частині надзвичайно важливого порушення працівниками поліції – позбавлення права на захист на правничу допомогу адвоката, не заслуговують на увагу і такі відхиляються.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 199 від 26.10.2021, згідно якого, при огляді ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; розпискою ОСОБА_1 від 26.10.2021, якою підтвердив факт залишення транспортного засобу; копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 594086 від 26.10.2021, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом поза населеним пунктом з неувімкненим ближнім світлом фар, або денними ходовими вогнями, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, на приладі АлКонт 01сУ-U, за допомогою якого встановлено результат тестування, що становить 1,34 проміле.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і такі відхиляються. 
        Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 1 роти 3 батальйону УБП в Закарпатській області Трояном М. М. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239522 від 21.09.2022 складено у відповідності до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом. 
Безпідставним, на думку апеляційного суду є посилання ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності приладу АлКонт 01сУ-U, яким йому було запропоновано проти огляд на стан алкогольного сп`яніння з огляду на таке.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння може бути надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З матеріалів справи, у тому числі відеозапису, не вбачається, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про пред`явлення йому сертифікату відповідності. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без його участі та відсутності даних про його належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не 
-6-

спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється в даному випадку підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.
Разом з тим, зазначені права ОСОБА_1 в повному обсязі поновлено в ході розгляду справи апеляційним судом, в судовому засіданні якого він мав можливість довести суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту, та надати суду усі наявні у сторони захисту докази, які на його думку спростовують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та які він не зміг подати до місцевого суду. Однак, жодних додаткових доказів стороною захисту подано не було.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Разом з тим, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.
-7-

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
Отже, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та доповненнях до неї, не наведено жодних доводів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, щодо порушень його права на захист та розгляду справи без дотримання вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Суд апеляційної інстанції  також відхиляє доводи апеляційної скаргиОСОБА_1 про те, що він зареєстрований та проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , – і з цих підстав дана справа про адміністративне правопорушення по територіальності повинна розглядатись Хустським районним судом Закарпатської області, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому, положеннями цієї статті КУпАП не передбачено альтернативної підсудності справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, на що помилково посилається ОСОБА_1 .
Місцем вчиненого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколупро адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 293743 від 26.10.2021, єавтодорога «Київ-Чоп» М-06, 717 км.+500м., яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Воловецького районного суду Закарпатської області, отже справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто органом (посадовою особою), уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення – Воловецьким районним судом Закарпатської області та було прийнято оскаржувану постанову з дотриманням положень ч. 1 ст. 276 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд констатує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги не наділений повноваженнями щодо скасування постанови суду першої інстанції із направленням протоколу для розгляду до суду за встановленою підсудністю (ч. 8 ст. 294 КУпАП). Нормами КУпАП не передбачено закриття провадження у справі з підстав порушення територіальної підсудності. Правових підстав для скасування постанови суду і направлення справи до належного суду теж не має. Отже, у апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що справа розглянута з порушенням правил підсудності.
-8-
Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції провів розгляд справи без участі працівників поліції, а також без свідків , - не заслуговують на увагу, оскільки клопотання про їх виклик до суду першої інстанції не заявлялись.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП наявність двох свідків необхідна саме для того, щоб провести відповідний огляд водія транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, що додатково, окрім наявних в матеріалах справи доказів, підтверджує виконання працівниками поліції вимог щодо забезпечення проведення огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається, при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Будь-які інші доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність останнього до вказаного правопорушення, суду не надано.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
       З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається, оскільки воно накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є безальтернативним.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

-9-

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню її вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 06.12.2021, щодо ОСОБА_4 ,- без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя