ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/4033/20  Номер провадження 22-ц/814/701/23	Головуючий у 1-й інстанції Гаврилюк С.М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Дряниці Ю.В.
Суддів: Пилипчук Л.І., Лобова О.А.
розглянувши в порядку письмового  провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 66128,50 грн.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 07.05.2017 між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та відповідачем укладено Договір позики № 184173 в електронній формі, за умовами якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 
Договором встановлено, що позика надається строком на 15 днів. Позика має бути повернута згідно з графіком розрахунків до 22.05.2017 року.
Позивачем належним чином виконані умови договору позики шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача суми позики в розмірі 1500,00 грн. Відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів, яка станом на 24.06.2020 становить 66128 грн 50 коп., з яких: 1500,00 грн - основний борг; 32662,50 грн - заборгованість по відсоткам; 31966,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Із підстав викладеного позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики у розмірі 66128 грн 50 коп. та 2102 грн. судових витрат. 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року позовні вимоги ТОВ «Веллфін» - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 66128 грн 50 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.
Відповідач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що місцевий суд дійшов безпідставного висновку щодо стягнення заборгованості, визначеної позивачем у повному обсязі, оскільки вважає, що позивач втратив право на нарахування відсотків за договором після припинення строку позики, визначеної договором. 
Звертає увагу на висновки ВП/ВС у постанові від 28.03.2019 справа №444/9519/12 щодо припинення права кредитора нараховувати проценти після припинення строку кредитування. 
Крім того, у апеляційній скарзі заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Неможливість подачі такого клопотання до суду першої інстанції обумовлена тим, що відповідач не приймав участі у судовому розгляді, районним судом ухвалено заочне рішення, отже відповідач з об`єктивних підстав не мав можливості заявити про сплив строку позовної давності.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2017 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 184173 в електронній формі. 
За умовами п. 1.1. укладеного договору, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Згідно п.1.2. цього договору позика надається виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Строк позики за цим договором складає 15 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до договору) до 22.05.2017 (п.1.3.договору).
Згідно п.1.4. цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, указаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.
За змістом п.1.5. Договору, строк та проценти за користування позикою обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах:
П. 1.5.1. протягом строку позики, встановленого п.1.3. договору, розмір основних процентів складає: 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3. цього договору. 
При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.
Згідно п.1.5.2. договору, у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений п.1.3. договору, нарахування процентів, установлених п.1.5.1. договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника, шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 1,9% від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежу. 
Пунктами 1.6, 1.7 договору встановлено, що позика надається на споживчі цілі. Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до пункту 1.5.1 Договору зазначена у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики №184173 від 07.05.2017, сукупна вартість позики складає 1929 грн., проценти за користування позикою складаються 429 грн./а.с.23/
Згідно довідки ТОВ «Велффін» від 24.06.2020 щодо заборгованості за вказаним договором позики, то кінцевим терміном повернення позики за умовами договору є 21.05.2017. Загальна сума заборгованості за цим договором та всіма нарахованими відсотками відповідно до його умов станом на 24.06.2020 становить 66128,50 грн., із яких: 1500,00 грн. – основний борг; 32662,50 грн. – заборгованість по відсоткам; 31966,00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1130 календарних днів./а.с.24/
Водночас невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Велффін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (п.7.1. договору позики).
За положеннями пунктів 7.2., 7.5 договору уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті позикодавця. Позичальник підтверджує, що до укладення цього договору він отримав від позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник повідомлений про свої права згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. До укладення цього договору позичальник надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання в якості аналогу власноручного підпису для підписання цього договору – електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який надається позикодавцем.
Згідно з п. 3.1 товариство надає фінансові послуги лише після здійснення ідентифікації особи заявника та вжиття заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.
У пункті 2 цих Правил надано визначення понять «Логін для входу в Особистий кабінет» та «Пароль входу в особистий кабінет». «Логін для входу в Особистий кабінет» - це унікальна комбінація букв та/або цифр, яка встановлюється Заявником. При першому вході до особистого кабінету заявник самостійно визначає в спеціальному полі «Логін» обрану ним комбінацію. Заявник чи позичальник здійснює наступні дії щодо входу в особистий кабінет з використанням визначеної комбінації «Логіну» та особисто несе відповідальність за збереження інформації про логін особистого кабінету. Логін особистого кабінету є особистим ключем заявника/позичальника формування електронного підпису. Логін особистого кабінету доступний тільки заявнику (позичальнику). «Пароль входу в Особистий кабінет» - це комбінація букв/цифр/символів, що задаються заявником самостійно в момент реєстрації в особистому кабінеті у відповідному полі «Пароль» сайту товариства. Пароль входу в особистий кабінет є особистим ключем для формування електронного підпису. Пароль входу в особистий кабінет доступний тільки заявнику або позичальнику.
Пунктами 4.1, 4.2 зазначених Правил установлено, що заявник, який має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.
Відповідно до п.4.8 цих Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.
Згідно із п.4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з наступним зазначенням заявником у відповідному полі особистого кабінету точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк, використавши засоби смс-повідомлень, засоби телефонного зв`язку тощо.
Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та згоду заявника на отримання позики (п.4.10 Правил).
Пунктом 6.3 Правил установлено, що у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство інформує заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений у заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.
У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (п.6.4. Правил).
Згідно з пунктом 6.8 даних Правил заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, свого логіну та паролю особистого кабінету як аналога власноручного підпису між товариством та заявником.
Відповідно до п.п. 6.10. - 6.12. Правил товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.
Як убачається із роздруківками заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Велффін», заявка містить усі ідентифікуючі відомості щодо позичальника, у тому числі персональні дані, дані банківської картки, електронну пошту, номер мобільного телефону, а також світлину останнього, фото його паспорта громадянина України, а відтак, 07.05.2017 ОСОБА_1 в установленому пунктами 4.1, 4.2. Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення.
Задовольняючи вимоги позову, районний виходив із підстав доведеності існування між сторонами зобов`язання на умовах договору позики, які позичальником погоджені. Оскільки позичальник свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановлений строк не виконав, тому сума боргу в розмірі, заявлено до стягнення, включно із відсотками нарахованими та простроченими, підлягає стягненню із відповідача на користь товариства згідно наданого банком розрахунку.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно статті третьої цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.
Згідно із ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися, зокрема в електронній формі.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін уважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Із огляду на викладене будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України та ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови: використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;електронний підпис одноразовим ідентифікатором,визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, апеляційний суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Із огляду на викладені норми матеріального права та позицію Верховного Суду щодо їх застосування, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно доведення позивачем існування між сторонами зобов`язання на умовах договору позики, істотні умови якого, зокрема, базова відсоткова ставка, позичальником погоджені. 
Такі висновки відповідають алгоритму укладення договору позики, за змістом якого без ознайомлення позичальниками із Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. 
За таких обставин, заповненням заявки позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання позики, а також засвідчила, що вона повідомлена в установленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Цей договір позики підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, де без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету даний договір між сторонами не був би укладений.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору. 
Доказів на спростування змісту заявки та волевиявлення позичальника та укладення такого договору представником відповідача суду не надано, а отже, за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України сторона несе ризик настання наслідків, із цим пов`язаних.
Із огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо підставності стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками в межах строку дії договору. 
Так, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частини перша статті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц).
У спірних правовідносинах умовами договору визначено ціну позики - 1500,00 грн., строк дії договору - 15 днів та базову відсоткову ставку за перший день - 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 грн., та 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3. цього договору. 
Згідно вимог п.3.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків.
Отже до стягнення підлягають відсотки за період із 07.05.2017 по 22.05.2017 (останній день повернення позики), що становить 429 грн. 
Позовні вимоги про стягнення процентів після 22.05.2017 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Із вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст.625 ЦК України позивач не звертався, а підстави стягнення заборгованості за простроченими відсотками відсутні, оскільки умови договору позики не передбачають нарахування відсотків понад строк зазначений в п.1.3. договору, як і підстав застосування п.1.5.2. договору в частині нарахування додатково до основних процентів 1,9% від суми позики, які нараховуються у разі доведення до відома позичальника вимоги позикодавця, шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті.
Разом з цим, представником відповідача у апеляційній скарзі заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, яке обґрунтовано неможливістю подачі такого клопотання до суду першої інстанції, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи та не приймав участі у судових засіданнях.
Зазначене підтверджується матеріалами справи, де містяться конверти з відповідними поштовими відправленнями, повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, зробила висновок, що якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено наявність підстав для вирішення заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів вважає за можливе вирішити питання застосування позовної давності на стадії апеляційного провадження. 
З матеріалів справи вбачається, що договором позики №184173 від 07.05.2017 року визначено строк повернення коштів до 22.05.2017 року. Отже, початок строку позовної давності рахується з 23.05.2017 року по 23.05.2020 року.
З позовом ТОВ «Веллфін» звернулось до суду 01.07.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Клопотання про поновлення такого строку позивачем не надавалось.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).
За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Веллфін» у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.
Згідно ст.141 ЦПК України, із ТОВ «Велффін» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2020 року – скасувати.
У задоволеннні позову  Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – відмовити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Велффін» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3153 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три грн.)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                     Ю. В. Дряниця

Судді:                                                                                       Л.І. Пилипчук

                                                                                                  О.А. Лобов