ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2205/23  Номер провадження 22-ц/814/4597/23	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 серпня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення – 22 серпня 2023 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість: 
за кредитним договором №13235-05/2021 від 22.05.2021 в розмірі 11 925,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 8 925,00 грн - заборгованість за відсотками; 
за кредитним договором №3618602071/436910 від 14.06.2021 в розмірі 14 000,00 грн, з яких: 3 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 500,00 грн - заборгованість за відсотками; 
за кредитним договором №3618602071/709396 від 22.07.2021 в розмірі 18 000,00 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 13 500,00 грн - заборгованість за відсотками; 
за кредитним договором №2179048 від 26.07.2021 в розмірі 6 232,00 грн, з яких: 1 900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 4 332,00 грн - заборгованість за відсотками; 
за договором позики №0964908150 від 29.07.2021 в розмірі 22 335,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 20 335,00 грн - заборгованість за відсотками,
а всього стягнути заборгованість за договорами у розмірі 72 492,00 гривень 
Заявлені вимоги мотивовані 22 травня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №13235-05/2021 на суму 3 000,00 гривень строком на 30 днів, тобто до 20.06.2021 року;
14 червня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3618602071/436910 на суму 3 500,00 гривень строком на 30 днів, тобто до 13.07.2021 року; 
22 липня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3618602071/709396 на суму 4 500,00 гривень строком на 30 днів, тобто до 20.08.2021 року; 
26 липня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2179048 на суму 1 900,00 гривень строком на 30 днів;
29 липня 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» і ОСОБА_1 укладено договір позики №0964908150/1 шляхом підписання Акцепту оферти на суму 2 000,00 гривень зі строком користування кредитом 30 днів.
Договори підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Приймаючи умови кредитних договорів, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується, зобов`язується неухильно їх дотримуватися та підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цими договорами не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування». 
Всупереч умовам укладених договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклала договори факторингу: з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» №29122021 від 29.12.2021, з TOB «ГОУФІНГОУ» №19042022-Г від 19.04.2022, з ТОВ «УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» № 19042022-Є від 19.04.2022, з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» №27062022 від 27.06.2022, з ТОВ «ІНФІНАНС» № 24/11-22/2 від 24.11.2022.
Відповідно до умов договорів ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула за плату належні права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, копії витягів з яких долучені до позовної заяви, серед яких відповідач ОСОБА_1 ..
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 серпня 2023 року позов задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», заборгованість за кредитними договорами:
№13235-05/2021 від 22.05.2021 року у розмірі 11 925,00 гривень, за основною сумою боргу 3 000,00 гривень та 8 925,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
№3618602071/436910 від 14.06.2021 року у розмірі 14 000,00 гривень, за основною сумою боргу 3 500,00 гривень та 10 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
№3618602071/709396 від 22.07.2021 року у розмірі 18 000,00 грн, з яких: 4 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
№2179048 від 26.07.2021 року у розмірі 6 232,00 грн, з яких: 1 900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 332,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 
за договором позики №0964908150 від 29.07.2021 року у розмірі 22 335,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 335,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що подані позивачем копії документів не відповідають вимогам ст.100 ЦПК України (електронний доказ), не підтверджують факт укладення кредитних договорів, оскільки вони не містять підписів сторін, відсутні дані про надіслання і отримання відповідачем одноразових ідентифікаторів. 
Всупереч ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» позивач як кредитодавець не надав доказів отримання відповідачем як споживачем примірників договорів.
Інформаційні довідки про перерахування коштів, на підставі яких суд вважав доведеним факт отримання відповідачем коштів за укладеними договорами, не є належними доказами, так як згідно сталої судової практики доказами, які підтверджують наявність і розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені згідно ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Звертається увага, що зазначені інформаційні довідки суд прийняв від позивача з порушенням вимог ст.83 і ст.177 ЦПК України. 
Суд першої інстанції проігнорував сталу судову практику щодо оцінки договорів факторингу, за якою належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги є, зокрема, документи про оплату коштів за договором. 
Позивач не надав у справу доказів здійснення фактором оплати за відступлення права вимоги.
Підкреслюється, що судом першої інстанції явка представника позивача визнавалася обов`язковою, проте не дивлячись на неявку представника позивача у судові засідання 13 липня і 17 серпня 2023 року суд розглянув справу по суті, хоча мав ухвалити рішення про залишення позову без розгляду.

У відзиві ОСОБА_2 , представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
З посиланням на норми ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також на судову практику стверджується, що укладення кредитного договору в електронній формі має свої особливості, які полягають у тому, що такий договір не може бути укладений без проходження позичальником реєстрації, отримання ним одноразового ідентифікатора і входу за допомогою логіна та пароля на відповідний веб-сайт.
Надані позивачем копії документів підтверджують, що відповідач виконав зазначену процедуру, тобто договори були укладені. 
Звертається увага, що відповідач ототожнює поняття електронного доказу і матеріального носія такого документа.
Стосовно первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту перерахування коштів підкреслюється, що такі документи у позивача відсутні, оскільки він не є первісним кредитором, а умовами укладених договорів факторингу передбачено передання таких документів виключно на вимогу клієнта. У межах правовідносин, що виникли з укладених електронних договорів, кредитні кошти видавалися шляхом їх перерахування на картку відповідача банком-еквайром, тобто ці документи сформовані і зберігаються у банку, який перераховував.
До моменту звернення до суду із позовом позивач направив запити до первісних кредиторів, які надали інформаційні довідки від ТОВ «Платежі онлайн», яке безпосередньо здійснювало перекази коштів на картку відповідача за укладеними договорами.
Підкреслюється, що відповідач як власник карткового рахунку у разі заперечення факту отримання коштів не був позбавлений можливості отримати і надати суду виписки по рахунку на підтвердження своїх заперечень.
Твердження апеляційної скарги про недоведеність факту переходу права вимоги за кредитними договорами до позивача спростовуються змістом договорів факторингу, пунктом 1.2 яких встановлено, що перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.
У підсумку, наголошується, що відповідач побудував свою позицію у справі на запереченні доведеності обставин, на які зроблене посилання у позові, при цьому всупереч вимогам ст.81 ЦПК України відповідач не подав суду жодного доказу у підтвердження своїх доводів.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №13235-05/2021.
Інформаційною довідкою про здійснення перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №13235-05/2021 від 22.05.2021 року підтверджується перерахування коштів відповідачу у розмірі 3 000,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №13235-05/2021 від 22.05.2021 року сума заборгованості складає 11 925,00 гривень, за основною сумою боргу 3 000,00 гривень та 8 925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 
29.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №29122021 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі боржників, що є невід`ємним додатком до вказаного договору.
Відповідно до зазначеного витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11 925,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 925,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
14 червня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3618602071/436910.
Інформаційною довідкою про здійснення перерахування коштів Відповідачу за кредитним договором №3618602071/436910 від 14.06.2021 підтверджується перерахування коштів відповідачу у розмірі 3 500,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3618602071/436910 від 14.06.2021 сума заборгованості складає 14 000,00 гривень, за основною сумою боргу 3 500,00 гривень та 10 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
19.04.2022 між TOB «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, що є невід`ємним додатком до вказаного договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14 000,00 грн., з яких: 3 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
22 липня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3618602071/709396.
Інформаційною довідкою про здійснення перерахування коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №3618602071/709396 від 22.07.2021 підтверджується перерахування коштів відповідачу у розмірі 4 500,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3618602071/709396 від 22.07.2021 сума заборгованості складає 18 000,00 грн, з яких: 4 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
19.04.2022 року між ТОВ «УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, копія витягу з якого долучена до позовної заяви.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18 000,00 грн, з яких: 4 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками
26.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2179048.
Інформаційною довідкою про здійснення перерахування коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 2179048 від 26.07.2021 підтверджується перерахування коштів відповідачу у розмірі 1 900,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2179048 від 26.07.2021 сума заборгованості складає 6 232,00 грн, з яких: 1 900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 332,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
27.06.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27062022, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, у вказаних у реєстрі боржників, копія витягу з якого долучена до позовної заяви.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26.06.2022 року до договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 6 232,00 грн, з яких: 1 900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 332,00 грн - сума заборгованості за процентами.
29.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» і ОСОБА_1   укладено договір позики № 0964908150.
Інформаційною довідкою про здійснення перерахування коштів за кредитним договором № 0964908150 від 29.07.2021 підтверджується перерахування коштів ОСОБА_1 у розмірі 2 000,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0964908150 від 29.07.2021 сума заборгованості складає 22 335,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 335,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, у вказаних у реєстрі боржників, копія витягу з якого долучена до позовної заяви.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 22 335,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 335,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , що виникла внаслідок укладання вказаних договорів, право вимоги за якими належить ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», становить 72 492,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено укладання договорів дистанційно в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, з накладенням електронного підписів. Відповідач для підписання договорів проходив реєстрацію та отримав одноразовий ідентифікатор, після чого здійснив вхід на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, на підставі чого договори були укладені та він отримав кредитні кошти.
Доводи відповідача про ненадання доказів укладання кредитних договорів спростовані наданими позивачем належними і допустимими доказами.
Право вимоги позивача до відповідача підтверджено належним чином завіреними копіями договорів факторингу, витягами з реєстру боржників.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням наведених вимог закону. 
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року (справа №524/5556/19) викладені такі висновки щодо укладення кредитного договору в електронній формі. 
«У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.»
У постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року (справа №263/3470/20) викладені такі висновки стосовно доказів у правовідносинах, що виникли у зв`язку з укладення кредитного договору в електронній формі. 
«Доводи касаційної скарги, що у матеріалах справи немає бухгалтерських документів про видачу кредиту не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання заявника на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставним. 
Також безпідставним є твердження заявника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки подані сторонами електронні докази не досліджувалися в оригіналі, з огляду на таке.
Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
У матеріалах справи є роздруківки загальних умов договору кредитної ліній, спеціальних умов договору позики № AG2069856, додаткової угоди № АМ5917691 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG2069856, паспорта споживчого кредиту, інформації, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит.
Порушень порядку надання і отримання доказів у суді не встановлено, у суду не було сумніву щодо відповідності паперової копії електронного доказу оригіналу.
Вказане свідчить про відсутність підстав для дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу.
З огляду на це також безпідставними є доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції встановив факт укладення кредитного договору, зокрема його підписання позивачем, на підставі недопустимих доказів, а саме копії електронного доказу.
Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи немає даних про те, що позивача було належним чином ідентифіковано при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, отже, відсутні докази підписання ним кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором є необґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг бути укладений. 
Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.»
За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Апеляційний суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідач по справі усупереч наведеним приписам процесуального закону, заперечуючи факти: укладення кредитних договорів, отримання ним коштів за кредитними договорами, відступлення права вимоги за кредитними договорами, стверджуючи про неналежність поданих позивачем доказів, разом з цим не надав суду жодного доказу на спростовування обставин, якими обґрунтований позов, тобто позиція відповідача, по суті, є голослівним запереченням фактів.
Апеляційний суд погоджується із доводами відзиву на апеляційну скаргу про те, що відповідач не був позбавлений можливості особисто отримати у банківській установи, принаймні, виписку по своєму картковому рахунку для спростування факту отримання коштів. Аналогічним чином, відповідач у підтвердження своїх заперечень не був позбавлений можливості клопотати перед судом про витребування інших доказів, проте цього не зробив.
Позивач у підтвердження заявлених вимог подав суду такі докази.
Угоди із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»: завірена копія кредитного договору з додатками (т.1 а.с.11-21), завірена копія договору факторингу з додатками (т.1 а.с.22-25), інформаційна довідка про переказ коштів (т.2 а.с.39), протокол створення і перевірки електронного підпису (т.2 а.с.42).
Угоди із ТОВ «ГОУФІНГОУ»: завірена копія кредитного договору з додатками (т.1 а.с.31-34), завірена копія договору факторингу з додатками (т.1 а.с.35-38), інформаційна довідка про переказ коштів (т.2 а.с.135), протокол створення і перевірки електронного підпису (т.2 а.с.141).
Угоди із «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»: завірена копія кредитного договору з додатками (т.1 а.с.43-46), завірена копія договору факторингу з додатками (т.1 а.с.47-51), інформаційна довідка про переказ коштів (т.2 а.с.121), протокол створення і перевірки електронного підпису (т.2 а.с.134).
Угоди із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: завірена копія кредитного договору з додатками (т.1 а.с.57-65), завірена копія договору факторингу з додатками (т.1 а.с.66-69), повідомлення кредитора про перерахування коштів (т.2 а.с.147).
Угоди із ТОВ «ІНФІНАНС»: завірена копія кредитного договору із додатками (т.1 а.с.76-77), довідка про ідентифікацію (т.1 а.с.79), копія квитанції про перерахування коштів (т.1 а.с.80), паспорт споживчого кредиту (т.1 а.с.81), заява-анкета (т.1 а.с.82), завірена копія договору факторингу з додатками (т.1 а.с.83-86), копія квитанції про перерахування коштів (т.2 а.с.142).
Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України дав належну оцінку зазначеним доказам і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність фактів укладення кредитних договорів в електронному виді за допомогою одноразового ідентифікатора, фактів перерахування коштів позичальнику і факт відступлення права вимоги позивачу. 
Усі п`ять кредитних електронних договорів підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який є комбінацію цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Відповідно, використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа№732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19)).
Усі п`ять договорів факторингу містять п.1.2, згідно якого право вимоги переходить до фактору після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, тобто сторони не пов`язували момент переходу права вимоги зі сплатою фактором коштів на користь клієнта, що не суперечить нормам глави 73 ЦК України. 
Стосовно посилань апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального закону, а саме прийняття від позивача додаткових доказів поза межами строків, визначених ст.83 ЦПК України, і без дотримання вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, то апеляційний суд зауважує, що зазначені порушення не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України. Порушення вимог процесуального закону щодо порядку подання суду доказів можуть бути прийняті до уваги у випадку, якщо такі порушення позбавили іншу сторону спору можливості реалізувати свої процесуальні права або ж призвели до ухвалення вочевидь незаконного рішення.
За змістом ст.223, ст.257 ЦПК України за наявності у справі заяви позивача про розгляд справи без його участі, навіть якщо суд визнав його явку обов`язковою, проте нез`явлення позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд не вправі ухвалити рішення про залишення позову без розгляду. 
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2023 року.

Головуючий суддя                                                 О. А. Лобов

Судді                                                          А.І. Дорош

В.М. Триголов