ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9376/23 Справа № 203/4670/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року вищезазначену позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.
       Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
       Судом першої інстанції встановлено, що до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, який ухвалою від 01.09.2023 року було залишено без руху, як поданий без дотримання вимог ч.ч.1,4 ст.177 ЦПК України, з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
       18.09.2023 року на електронну адресу суду представником позивача було подано заяву, в якій він посилався на свою незгоду з підставами залишення позову без руху, зазначаючи, що судовий збір позивачем було сплачено при подачі аналогічного позову у цивільній справі №203/3417/23, у якій позов ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 08.08.2023 року було визнано неподаним та повернуто позивачу. При цьому, зазначив, що клопотань про повернення судового збору він не подавав та не повертав його, а тому долучена квитанції є належним доказом сплати судового збору.
       Як зазначалось судом в ухвалі від 01.09.2023 року, надана до позову квитанція від 04.08.2023 року про сплату судового збору в сумі 858 грн. 88 коп., надавалась на підтвердження сплати судового збору позивачем за подачу іншого позову у цивільній справі №203/3417/23 та була зареєстрована в обліково-статистичній картці по цій справі.

       Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2023 року у справі №203/3417/23 позов ОСОБА_1 було визнано неподаним та повернуто заявнику.
       Одночасно вказаною ухвалою судом у відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» було вирішено питання щодо повернення позивачу сплаченого судового збору в сумі 858 грн. 88 коп. згідно квитанції від 04.08.2023 року, шляхом зобов`язання повернути ці кошти ГУ ДКС України в Дніпропетровській області.
       Таким чином, питання щодо розподілу вказаних судових витрат було вирішено ухвалою від 08.08.2023 року в рамках цивільної справи №203/3417/23.
       Вказана ухвала позивачем не оскаржувалась, набрала законної сили та є підставою для повернення судового збору позивачу, у т.ч. відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №87.
       Таким чином, долучена до нового позову у цивільній справі №203/4670/23 квитанція від 04.08.2023 року не може вважатись належним доказом сплати судового збору за його подачу, про що зазначалось судом в ухвалі 01.09.2023 року про залишення його без руху.
       Крім того, позовну заяву було залишено без руху також з підстав невідповідності її вимогам абзацу 2 ч.1 ст.177 ЦПК України, оскільки, подавши позов в електронному вигляді, позивач не долучив доказів надсилання позову з додатками відповідачу листом з описом вкладення.
       Після залишення без руху вказаний недолік позивач не усунув, обмежившись подачею заяви про незгоду з залишенням позову без руху з інших підстав.
       Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки, які зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
       Частиною 3 ст.185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175,177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       Встановлено, що ухвалою від 01.09.2023 року було залишено без руху, як поданий без дотримання вимог ч.ч.1,4 ст.177 ЦПК України, з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
       Вказану ухвалу направлено на електронну адресу позивача та отримана ним 13.09.2023 року. 
       Оскаржувана ухвалу суду була постановлена 19.09.2023 року, тобто винесена до закінчення строку визначеного для усунення недоліків, які зазначені в ухвалі від 01.09.2023 року. 
       Отже, повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції не дотримався норм процесуального законодавства України, та дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу.
       Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       З огляду на наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
       Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Головуючий: 
       Судді: