КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №753/7722/23                                                                                Головуючий у суді І інстанції: Сирбул О.Ф.
провадження №22-ц/824/13657/2023                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 жовтня 2023 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., 
секретар судового засідання: Максимук Л.С., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мельниченка Анатолія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року про відмову в задоволенні скарги у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни та зобов`язати вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , у вимогах якої просив: визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни щодо складення розрахунку заборгованості від 01.05.2023 року № НОМЕР_1/24 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та просив скасувати його. Також просив зобов`язати головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольгу Борисівну здійснити перерахунок розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
Вимоги скарги мотивовані тим, що Дарницьким відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 753/12621/21 виданого 29.06.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 7 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, а саме з 23.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.09.2022 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у ДНУ "НЦП Профілактичної та клінічної медицини" у розмірі 50 % до погашення заборгованості, яка станом на 01.09.2022 року становить 99 633,31 грн та поточні аліменти з 01.09.2022 року у розмірі фіксованої суми 7 000,00 грн.
02.05.2023 року ОСОБА_1 через свого представника отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.05.2023 року. З наведеного розрахунку вбачається, що станом на 01.05.2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня, окрім того наявна переплата у розмірі 15047,64 грн. Після ознайомлення з розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 було виявлено, що головним державним виконавцем не було враховано всіх платежів сплачених ОСОБА_1 як аліменти на утримання доньки, зокрема, тих які були підтверджені особисто ОСОБА_2 , при цьому проігноровано особисту заяву ОСОБА_2 від 30.11.2022 року, які підтверджують часткову сплату аліментів ОСОБА_1 ..
Таким чином, заявник змушений звернутись до суду із вказаною скаргою вважаючи незаконними дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам від 01.05.2023 року без урахування всіх сум, сплачених ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості по аліментам.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги.
Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат Мельниченко Анатолій Васильович, який діє в інтересах ОСОБА_1  року подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст заяви ОСОБА_2 від 30.11.2022 року, а також долучені до неї банківські квитанції, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ..
Представник апелянта вказував, що за 2021 рік ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість по аліментам. Це підтверджується ОСОБА_2 та прямо зазначено у заяві від 30.11.2022 року. Натомість, у спірному розрахунку заборгованість по аліментам вбачається, що за 2021 рік державний виконавець нарахував ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 43633,31 грн, з яких лише 18 330 грн вважав погашеними ОСОБА_1 (липень 2021 року та листопад 2021 року). Тому представник апелянта вважає, що державний виконавець не врахував, що заборгованість у розмірі 25 303,31 грн є такою, що була погашена ОСОБА_1 у 2021 році. Відповідно ці грошові кошти необхідно вважати переплатою.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта також вказував, що окрім платежів, які були підтверджені та враховані державним виконавцем (на підставі заяви представника ОСОБА_2 - адвокатом Марією Богуш) ОСОБА_1 сплачувалися платежі 04.06.2022 року (7000 грн), 06.09.2022 року (7000 грн), 22.09.2022 року (7000 грн), 12.10.2022 року (7000 грн).
Зазначив, що сплату вказаних платежів підтвердила ОСОБА_2 у заяві від 30.11.2022 року, шляхом подання відповідних банківських квитанцій. Сплату таких платежів, у тому числі погашення заборгованості за 2021 рік було й підтверджено представником стягувача - Богуш М.К ..
Тому представник апелянта вважає, що державний виконавець не врахував, що ОСОБА_1 у 2022 році за червень, вересень та жовтень також сплатив на користь ОСОБА_2 аліменти у загальному розмірі 28 000 грн. Відповідно ці грошові кошти необхідно вважати переплатою.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що оскільки у розрахунку заборгованості вказано про наявність переплати у ОСОБА_1 зі сплати аліментів у розмірі 15 047, 64 грн без врахування переплати за 2021 рік та за червень, вересень та жовтень 2022 року, то загальний розмір переплати ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 68 350,95 грн (15 047,64+ 53 303,31 грн).
З урахуванням викладеного представник апелянта вбачає неправомірні дії головного державного виконавця Дарницького ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк О.Б. щодо складення розрахунку заборгованості від 01.05.2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та вважає, що  вказані дії не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
10 жовтня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від адвоката Шеремета Тетяни Віталіївни, яка діє в інтересах заінтересованої особи ОСОБА_2 .
Представник заінтересованої особи зазначила, що на прохання боржника 30.11.2022 року ОСОБА_2 було надіслано на електронну адресу ДВС заяву, в якій вона зазначила, про повне погашення заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , оскільки на той момент кошти отримані від ОСОБА_2 повністю покривали розмір аліментів за період з 23.06.2021 року по 31.12.2021 року.
Також в своїх поясненнях зазначила про те, що оскільки заява ОСОБА_2 була подана в довільній формі, і не зазначено період та розмір коштів, які були сплачені в рахунок аліментів, державний виконавець попросила цю заяву конкретизувати. У відповідь на це представником ОСОБА_2 - адвокатом Богуш М.К. 12.12.2022 року було надіслано на електронну адресу державної виконавчої служби заяву, в якій зазначено розмір аліментів, отриманих стягувачкою та додано до неї копії квитанцій.
Представник заінтересованої особи вважає, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2023 року винесена судом відповідно до  норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, є обгрунтованою. Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що посилання скаржника ОСОБА_1 , що він сплатив аліменти у розмірі 40 000,00 грн на утримання дитини через свого батька - ОСОБА_5 , який за проханням ОСОБА_1 здійснив чотири безготівкових переведень коштів по 10 000,00 грн. (17.03.2022-20.03.2022) на банківську картку ОСОБА_2 , суд першої інстанції відхилив, оскільки ОСОБА_5 , інша людина ніж боржник, що не є доказами сплати аліментів на виконання рішення суду, як того вимагає чинне сімейне законодавство. Також, суд першої інстанції вважав, що не знайшли свого підтвердження і інши доводи скаржника, оскільки державним виконавцем було здійснено 01.05.2023 року перерахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням копій квітанцій, які були надані сторонами по виконавчому провадженню та містяться в матеріах ВП № НОМЕР_1.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої, пункту 1) частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною першою статті 71 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом.
Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (частина третя статті 71 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідно до частин першої та третьої статті 194 Сімейний кодекс України  аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
У пункті 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Встановлено, що на примусовому виконанні у Дарницькому відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №753/12621/21 від 29.06.2022 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7 000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви, а саме з 23.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк О.Б. від 29.08.2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
16.09.2022 року головним державним виконавцем Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк О.Б. винесено постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у ДНУ "НЦП Профілактичної та клінічної медицини" у розмірі 50% до погашення заборгованості, яка станом на 01.09.2022 року становить 99 633,31 грн та поточні аліменти з 01.09.2022 року у розмірі фіксованої суми 7 000,00 грн.
21.11.2022 року представник ОСОБА_1 - Мельниченко А.В. звернувся до Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, посилаючись на ту обставину, що з невідомих причин, стягувач - ОСОБА_2 не повідомила державного виконавця про сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у період з липня 2021 року по серпень 2022 року в сумі 88 330,00 грн. Також, посилався, що враховуючи ескалацію бойових дій на території м. Києва та Київської області у період з 24.02.2022 року по 02.04.2022 року, а також беручи до уваги те, що банківська система фактично зупинила свою діяльність у вказаний період, ОСОБА_1 сплатив аліменти у розмірі 40 000,00 грн на утримання дитини через свого батька - ОСОБА_5 , який за проханням ОСОБА_1 здійснив чотири безготівкових переведень коштів по 10 000,00 грн (17.03.2022-20.03.2022) на банківську картку ОСОБА_2 
28.11.2022 року Дарницьким відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь на вказану заяву, а саме, по суті порушених питань у зверненні стосовно здійснення перерахунку заборгованості по аліментам та наданим копіями квитанцій повідомлено, що в копіях квитанцій відсутнє призначення платежу - сплата аліментів, а також містяться копії квитанцій переказу коштів іншою особою. Підстав для вчинення запитуваних дій (здійснення перерахунку заборгованості) відсутні. Додатково, повідомлено, що у разі надходження від стягувача ОСОБА_2 заяви на підтвердження сплати ОСОБА_7 аліментів, державним виконавцем буде здійснено перерахунок заборгованості.
30.11.2022 року на електронну пошту Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист від ОСОБА_2 , в якому вона вказувала, що частково підтверджує дані, що надав ОСОБА_1 , стосовно сплати аліментів на дочку ОСОБА_3 .. Разом з тим, гроші, які нібито надійшли від ОСОБА_1 через його батька, не мають до нього відношення. В цей період зв`язок з ОСОБА_1 був практично відсутній. Вона та її донька спілкувалися з ОСОБА_5 , у зв`язку з евакуацією та ймовірним виїздом за кордон. Від ОСОБА_5 надійшла матеріальна допомога, на картку яку вона йому повідомила. Про це ОСОБА_1 стало відомо, вже після смерті його батька, коли той отримав доступ до телефону і повідомлень.
12.12.2022 року на електронну пошту Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_2 про підтвердження часткової сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі 48 330,00 грн. Просила врахувати оплату ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у період з липня 2021 року по листопад 2022 року в розмірі 48 333,00 грн. Здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, враховуючи оплати, здійсненні ним у період з липня 2021 року по листопад 2022 року в розмірі 48 333,00 грн.
01.05.2023 року державним виконавцем було здійсненно перерахунок заборгованості та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 01.05.2023 року № НОМЕР_1/24 заборгованість по даному виконавчому провадженню відсутня.
01.05.2023 року головним державним виконавцем Дарницького відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк О.Б. надіслано лист ДНУ "НЦП Профілактичної та клінічної медицини" (місце роботи боржника), що на виконанні відділу перебуває ВП № НОМЕР_1. 16.09.2022 року по виконавчому провадженню державним виконавцем Данилюк О.Б. винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату боржника, в які зазначено розмір заборгованості 99633,31 грн. Однак, ОСОБА_1 погашено заборгованість по аліментам, та згідно розрахунку заборгованості від 01.05.2021 року заборгованість по даному виконавчому провадженню станом на 01.05.2023 року відсутня, та наявна переплата у розмірі 15047,64 грн. Головному бухгалтеру врахувати вищезазначену інформацію, та при подальшому здійсненні відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 врахувати наявну переплату із сплати аліментів у розмірі 15047,64 грн.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольги Борисівни, оскільки державний виконавець, діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», тоді як сама по собі незгода скаржника із розміром заборгованості зі сплати аліментів, не свідчить про неправильність визначення її розміру відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сплатив аліменти у розмірі 40 000 грн на утримання дитини через свого батька - ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_5 є не боржником у виконавчому провадження, тому відсутні підстави вважати, що надані скаржником квитанції про переказ грошових коштів у загальному розмірі 40 000 грн є належним доказом, які б підтвердили сплату по аліментам. Між тим, з наданих копій квитанції, якими батько боржника здійснив переказав коштів, відсутнє призначення платежу - сплата аліментів.
Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем здійснено подвійне стягнення заборгованості по аліментам з ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. При розрахунку заборгованості було враховано всі заяви стягувача, і надані нею квитанції, а також квитанції боржника, які долучено до матеріалів справи, в яких зазначено, що кошти, які сплачені боржником є аліментами.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при винесенні ухвали не враховано заяви ОСОБА_2 від 30.11.2022 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в тексті оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції досліджено заяву ОСОБА_2 надіслану на електронну пошту Дарницького відділу державної виконавчої служби, надано їй оцінку та враховано, що в подальшому представником стягувача було надано заяву з квитанціями.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не свідчать про незаконність дій головного державного виконавця та не спростовують правомірність складення ним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у відповідності до наявних у матеріалах виконавчого провадження документів, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у задоволенні скарги, а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 451 ЦПК України та положення Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Мельниченка Анатолія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено «13» жовтня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Д.Р. Гаращенко
 
                                                                                                                                                                                                                                                         В.І. Олійник