ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р.                                 Справа № 911/2667/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Євсікова О.О. 
 
розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс"
на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 (повний текст рішення складено 05.04.2023) (суддя Ейвазова А.Р.)

у справі № 911/2667/22 Господарського суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агронова"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс"
про стягнення 239 174,04 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог та заперечень відповідача
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Агронова" (далі -                       ТОВ "Компанія Агронова", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс" (далі - ТОВ "Трипілля Агро Плюс", відповідач) 409 194,93 грн, а саме: 144 495,17 грн - 36 % річних та 133 549,82 грн пені за період з 23.12.2021 по 31.10.2022, а також 131 149,94 грн дооцінки вартості товару.
2.          В обґрунтування заявлених вимог позивач послався, на те, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати товару за договором поставки № КВ-12/21 від 30.10.2020 у встановлений цим договором строк, що встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 27.06.2022 у справі № 911/3754/21, яке набрало законної сили. Остаточно відповідач виконав своє зобов`язання в примусовому порядку лише 01.11.2022, що надає позивачу право вимагати сплати процентів та пені, а також здійснити дооцінку проданого товару.
3.          У відзиві на позовну заяву ТОВ "Трипілля Агро Плюс" позовні вимоги не визнало і вказало на необґрунтованість розрахунків відповідача, а також на те, що на підставі листа відповідача від 31.05.2022 позивач мав зарахувати кошти в розмірі 347 30,91 грн, перераховані ним відповідно до договору № КВ-4/22 від 30.09.2021, в рахунок погашення основного боргу за договором № КВ-12/21 від 30.10.2020, однак, безпідставно зарахував у рахунок погашення боргу за пенею та процентами.
4.          Позивач звернувся до господарського суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій повідомив, що ним здійснено перерахунок позовних вимог з урахуванням обставин, викладених відповідачем у відзиві, у зв`язку з чим він просив стягнути з відповідача                239 174,04 грн, а саме: 101 403,64 грн - 36 % річних  та 74 412,48 грн пені, нарахованих за період з 23.12.2021 по 31.10.2022, а також 63 357,92 грн дооцінки вартості товару.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
5.          Рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі                           № 911/2667/22 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на користь ТОВ "Компанія Агронова" 101 403,64 грн - 36 % річних, 74 412,48 грн - пені, а також 2 637,24 грн у рахунок часткового відшкодування витрат з оплати позову судовим збором. У частині стягнення 63 357,92 грн дооцінки вартості товару відмовлено.
6.          Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як встановлено судовим рішенням у справі № 911/3754/21 допустив порушення строків виконання зобов`язань за договором у частині строків оплати товару, виконавши його повністю лише 01.11.2022. Таким чином, згідно з висновком місцевого господарського суду, вимоги позивача про стягнення 101 403,64 грн 36 процентів річних, нарахованих за період з 23.12.2021 по 31.10.2022, є обґрунтованими.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
7.          Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "Трипілля Агро Плюс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі                         № 911/2667/22 в частині стягнення з нього 101 403,64 грн 36 % річних, 74 412,48 грн пені і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у відповідній частині.
8.          Відповідач вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 було прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
9.          Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, всупереч приписам ч. 2 ст. 625  Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) застосував ставку річних на рівні 36 %, а не 3 %.
10.          Також, ТОВ "Трипілля Агро Плюс" посилається на те, що стягнута судовим рішенням пеня в розмірі 74 412,48 грн є надмірною, тому суд першої інстанції повинен був застосувати приписи ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та зменшити розмір стягнутої пені на власний розсуд.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
11.          25.04.2023 матеріали апеляційної скарги ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі № 911/2667/22 подані до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 передані колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Ходаківська І.П., Євсіков О.О.
12.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2667/22; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.
13.          Після надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 апеляційну скаргу у справі № 911/2667/22 залишено без руху, надано апелянту строк на усунення недоліків зазначеної апеляційної скарги.
14.          У зв`язку з відпусткою судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
15.          Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 для розгляду справи № 911/2667/22 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.
16.          Північним апеляційним господарським судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі № 911/2667/22; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); запропоновано учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, клопотання, заперечення.
17.          У зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), з 07.10.2023 по 29.10.2023 (включно), розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
18.          Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 для розгляду справи № 911/2667/22 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Ходаківська І.П., Євсіков О.О.
19.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Євсікова О.О. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі № 911/2667/22; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
20.          Зважаючи на воєнний стан в Україні та тривалі повітряні тривоги, зазначена апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.
Позиції учасників справи
21.          У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Компанія Агронова" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає його об`єктивним, правомірним і таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Також ТОВ "Компанія Агронова" просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
22.          30.10.2020 між ТОВ "Компанія Агронова", як постачальником, і ТОВ "Трипілля Агро Плюс", як покупецем, укладено договір поставки № КВ-12/21, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору (далі договір) (а. с. 43-46).
23.          За цим договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу; асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактурами, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).
24.          Згідно із п. 2.2 договору ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується у специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у іноземній валюті, вказаний у специфікації (ях).
25.          Як визначено п. 2.5 договору, у разі зміни курсу гривні до іноземної валюти, вказаної у специфікації, постачальник має право проводити перерахунок (дооцінку) вартості поставленого покупцю товару.
26.          Сторони у п. 3.3 договору погодили застосовувати при проведенні розрахунку за цим договором курс іноземної валюти, вказаний у специфікаціях, до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання даного договору або специфікації.
27.          У разі несвоєчасної оплати товару покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення, а також додатково сплачує штраф у розмірі 20 процентів від суми несплаченого боргу (п. 5.1.1 договору).
28.          У разі невиконання зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 договору, покупець відповідно до п. 5.8 договору, сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, 36 % річних, якщо інший розмір річних не встановлений відповідною специфікацією та/або додатковою (ими) угодою (ами).
29.          У відповідності до п. 10.1 договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.
30.          Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором, позивач звернувся до Господарського суду Київської області із позовом, за яким ухвалою зазначеного суду від 17.01.2022 відкрито провадження.
31.          31.05.2022 відповідач звернувся до позивача з листом № 31-05/2022-1, у якому просив переплату за рахунком № 14192 від 05.11.2021 у сумі 347 301,91 грн зарахувати в оплату рахунка № 5712 від 30.10.2020 (а. с. 21).
32.          Рішенням Господарського суду Київської області від 27.06.2022 у справі                           № 911/3754/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022, позов ТОВ "Компанія Агронова" задоволено повністю, стягнуто на його користь з ТОВ "Трипілля Агро Плюс" 499 349,89 грн основного боргу, 25 490,50 грн пені,         53 226,13 грн процентів річних, 199 871,98 грн штрафу, 10 169,05 грн судового збору (а. с. 12-19).
33.          14.10.2022 за вказаним судовим рішенням Господарський суд Київської області видав наказ № 911/3784/21 на примусове виконання (а. с. 20). На підставі якого у цей же день відкрито виконавче провадження № 70086999.
34.          Позивач у позовній заяві зазначив, що незважаючи на лист відповідача від 31.05.2022 щодо здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом перенесення оплати за договором № КВ-4/22 від 30.09.2021 у сумі 347 301,91 грн в рахунок оплати за договором          № KB-12/21 від 30.10.2020, фактичне перенесення/корегування зазначеної суми в податкових обліках ЄРПН відповідачем здійснено лише 15.08.2022, у зв`язку з чим, у справі                                 № 911/3754/21 він не подавав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, однак, повідомив про погашення боргу у розмірі 347 301,91 грн приватного виконавця.
35.          Фактичне виконання рішення суду у справі № 911/3754/21 завершено 01.11.2022, а саме перераховано на підставі платіжних інструкцій у виконавчому провадженні № 7008699:
- № 3559 від 20.10.2022 - 13 651,41 грн;
- № 3563 від 21.10.2022 - 55 894,30 грн;
- № 3598 від 01.11.2022 - 371 259,93 грн (а. с. 22-24).
36.          При цьому, погашення основного боргу за поставлений товар відбулось у складі платежу, здійсненого 01.11.2022, враховуючи порядок виконання зобов`язань за договором (основного та додаткових), встановлений п. 3.6 договору, а також положення ст. 534 ЦК України, які визначають черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
37.          Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача сум процентів річних, пені та доплати вартості товару, нарахованих позивачем за період до повного погашення вартості поставленого йому товару за договором поставки.
38.          Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.
39.          Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч. 1 ст. 175 ГК України.
40.          Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
41.          Так, в силу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
42.          Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
43.          Укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки.
44.          Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
45.          За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
46.          Як визначено ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
47.          Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач, як встановлено судовим рішенням у справі № 911/3754/21 (яке в силу приписів ст. 75 ГПК України є преюдиційне значення при вирішенні цієї справи), допустив порушення строків виконання зобов`язань за договором в частині строків оплати товару, а також що зазначене зобов`язання виконано повністю лише 01.11.2022, отже є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 101 403,64 грн - 36 % річних, нарахованих за період 23.12.2021 (наступний день після закінчення періоду, за який 36 % річних стягнуті рішенням у справі № 911/3754/21) по 31.10.2022 (день, що передує дня погашення основного боргу 01.11.2022).
48.          Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
49.          Статтями 599, 601 ЦК України встановлено, зокрема, що підставами припинення зобов`язання є:
- виконання зобов`язання належним чином;
- зарахування зустрічних однорідних вимог, у т. ч. за заявою однієї із сторін.
50.          Отже, зобов`язання з оплати товару припинилось частково внаслідок здійснення оплати, у т. ч. при примусовому виконанні рішення, а частково у зв`язку із зарахуванням за заявою відповідача.
51.          Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
52.          Наведеною нормою чітко встановлено, що три проценти річних застосовуються лише у тому випадку, коли інший розмір не встановлений договором. Посилання на встановлення іншого розміру процентів законом передбачає встановлення такого розміру іншим законом, який є спеціальним щодо правовідносин, які виникають між сторонами того чи іншого виду договорів, а не самою ст. 625 ЦК України.
53.          Оскільки сторони цього спору передбачили умовами договору поставки у п. 5.8 стягнення з боржника у разі прострочення виконання зобов`язання 36 процентів, є помилковим посилання апелянта на те, що застосування 36 процентів річних замість                   3 процентів суперечить законодавству, а саме ст. 625 ЦК України.
54.          Отже, оскільки відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, вимоги позивача щодо сплати відповідачем процентів у узгодженому сторонами розмірі є правильним.
55.          Здійснивши перевірку розрахунку процентів, здійсненого позивачем з урахуванням розміру боргу, зміни його розміру внаслідок оплати та зарахування, періоду прострочення, апеляційний господарський погоджується з висновками суду першої інстанції п про те, що він є арифметично правильним, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача 101 403,64 грн процентів підлягають задоволенню у повному обсязі.
56.          Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення у повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 74 412,48 грн. що нарахована за період з 23.12.2021 по 31.10.2022.
57.          В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т. ч. штраф та пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).
58.          Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
59.          Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
60.          У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).
61.          Отже, оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару у встановлений строк, за що сторонами передбачена відповідальність у вигляді пені, вимоги позивача в частині стягнення відповідних штрафних санкцій у розмірі, встановленому п. 5.1.1 договору, є мотивованими.
62.          Як визначено ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
63.          Зміст вказаної норми презюмується також з розміром пені, встановленим у ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
64.          Розмір пені, встановлений відповідним договором, не перевищує максимального розміру, визначеного відповідними нормами.
65.          За загальним правилом, установленим ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
66.          Сторонами у п. 5.9 договору змінено вказане загальне правило щодо припинення нарахування штрафних санкцій через 6 місяців та визначено, що відповідні нарахування припиняються згідно ч. 6 ст. 232 ГК України в день виконання стороною зобов`язань.
67.          Розрахунок пені за спірний період позивач здійснив арифметично правильно тому апеляційний господарський суд також погоджується з тим, що вимога про стягнення пені у розмірі 74 412,48 грн підлягає задоволенню у зазначеній сумі.
68.          Доводи апелянта про обов`язок суду застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України є безпідставними.
69.          Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
70.          Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).
71.          Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.
72.          Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.
73.          З матеріалів справи вбачається, що розмір пені, заявлений позивачем у цій справі, не перевищує розмір заборгованості, яку було стягнути судовим рішенням у справі                           № 911/3754/21 (навіть у сукупності з пенею, стягнутою у зазначеній справі - 25 490,50 +            74 412,48 = 99 902,98 грн при заборгованості 499 349,89 грн), тоді як у суді першої інстанцій будь-яких доводів щодо необхідності застосування ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України відповідач не наводив і ніяких доказів на підтвердження наявності обставин для такого застосування, суду не надавав. Не надав таких доказів відповідач і суду апеляційної інстанції.
74.          Оскільки ТОВ "Трипілля Агро Плюс" рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення 63 357,92 грн - дооцінки вартості товару не оскаржує, апеляційний господарський суд, в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, рішення в цій частині не переглядає.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
75.          Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
76.          Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
77.          З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі              № 911/2667/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Судові витрати
78.          У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
79.          Як вже було зазначено, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Компанія Агронова" просить апеляційний господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
80.          Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
81.          Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
82.          Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
83.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
84.          Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
85.          Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
86.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
87.          Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
88.          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3            ст. 126 ГПК України).
89.          За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);                  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
90.          Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
91.          У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
92.          У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Такий висновок відповідає висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 02.11.2020 у справі № 922/3548/19, від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
93.          Водночас колегія суддів апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові від 14.01.2021 у справі № 911/3156/19, відповідно до якої розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
94.           Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
95.          Також, колегія суддів апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.02.2021 у справі № 922/2503/20, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
96.          На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу при розгляді даної справи в Північному апеляційному господарському суді позивачем додано до відзиву на апеляційну скаргу копії: договору про надання правової допомоги № 9 від 07.12.2022, укладеного між ТОВ "Компанія Агронова" (клієнт) та адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною (адвокат) (далі - Договір № 9), додаткової угоди № 3 від 15.05.2023 до Договору № 9, детального опису наданих послуг правової допомоги по справі № 911/2667/22 за апеляційною скаргою ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023, акта від 26.06.2023 прийому-передачі наданих послуг правової допомоги за Договором № 9, ордера серії ВА № 1032732 від 26.06.2023 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Компанія Агронова" на підставі договору про надання правової допомоги № 9 від 07.12.2022 у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР № 000526, виданого 17.07.2020 Чеверді Ользі Віталіївні.
97.          Відповідно до п. 1.1 Договору № 9 адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах нотаріату, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.
98.          Згідно з п. 2.2 Договору № 9 визначений цим Договором об`єм правової допомоги може бути змінений (збільшений/зменшений) виключно за згодою сторін, шляхом укладення додаткової письмової угоди.
99.          На підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється клієнту (п. 2.4 Договору № 9).
100.          Відповідно до п. 4.1 Договору № 9 оплата за надані послуги та порядок її здійснення визначається сторонами окремою додаткової угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.
101.          За умовами п.п. 6.1, 6.2 Договору № 9, цей Договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту Договору. Дія Договору припиняється через один рік з дня його укладення. 
102.          У п. 1 додаткової угоди № 3 від 15.05.2023 до Договору № 9 сторони погодили, що за правову допомогу, передбачену розділом 1 даного Договору, представництво та захист інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді по справі № 911/2667/22, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 8 000,00 грн. Підставою сплати такої винагороди є акт прийому-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг). 
103.          Відповідно до п. 6 додаткової угоди № 3 від 15.05.2023 до Договору № 9 правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги (наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності). 
104.          Згідно з Детальним описом наданих послуг правової допомоги по справі                              № 911/2667/22 за апеляційною скаргою ТОВ "Трипілля Агро Плюс" на рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023, складеним адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною, адвокатом надано такі послуги: надання юридичних консультацій -            3 000,00 грн; складання, оформлення і поштові надсилання відзиву на апеляційну скаргу -         5 000,00 грн; всього 8 000,00 грн.
105.          Відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг правової допомоги за Договором № 9, складеного 26.06.2023 адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною та                ТОВ "Компанія Агронова", згідно з Договором № 9 сторони підтверджують, що адвокатом у рамках господарського судочинства в апеляційному провадженні по справі № 911/2667/22 були надані клієнту наступні послуги правової допомоги: надання юридичних консультацій - 3 000,00 грн; складання, оформлення і поштові відправлення відзиву на апеляційну скаргу - 5 000,00 грн; загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 8 000,00 грн. Клієнт засвідчує, що послуги надані якісно, в повному обсязі, претензій щодо наданих послуг немає.
106.          З огляду на умови Договору № 9 та додаткової угоди № 3 від 15.05.2023 до нього, враховуючи складання і підписання адвокатом Чевердою Ольгою Віталіївною від імені і в інтересах позивача процесуального документа - відзиву на апеляційну скаргу, а також описів вкладення у цінний лист, разом з якими відзив надіслано на адреси відповідача та Північного апеляційного господарського суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката в сумі 8 000,00 грн встановлений сторонами у додатковій угоді № 3 від 15.05.2023 до Договору № 9 у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже, є визначеним.
107.          За таких обставин, суд вважає, що ТОВ "Компанія Агронова" доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 911/2667/22 в Північному апеляційному господарському суді, в розмірі                           8 000,00 грн.
108.          ТОВ "Трипілля Агро Плюс", у свою чергу, не доведено неспівмірності розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи в Північному апеляційному господарському суді, в сумі 8 000,00 грн.
109.          Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Трипілля Агро Плюс" судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладено на скаржника (про що зазначено вище), зважаючи на обґрунтованість та співмірність розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи в Північному апеляційному господарському суді, в сумі 8 000,00 грн, викладене у відзиві на апеляційну скаргу клопотання ТОВ "Компанія Агронова" про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. 74, 123, 126, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2023 у справі № 911/2667/22 залишити без змін.
3.          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс" (08722, Київська обл., Обухівський р-н, с. Трипілля, вул. Дружби, буд. 6, код ЄДРПОУ 36349093) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агронова" (25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 35, код ЄДРПОУ 42286157) 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
5.          Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                О.О. Євсіков