ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2069/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7751/23 Категорія: 305010000 	Скляренко В.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 грудня 2023 року                                                                                                  м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Новіков О.М.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2023 (повний текст складено 22.11.2023, суддя в суді першої інстанції Скляренко В.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 113900,00 грн., мотивуючи про те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 у справі №580/2940/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 залишене без змін.
Позивач стверджує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що завдана шкода викликала у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи. Позивачу притаманне особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, тому нехтування відповідачем його правом сприймалося як прояв образи, що призвело до сильного психологічного дискомфорту. 
Завдану моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 113900,00 грн., тобто розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб (6700,00 грн.) за кожен місяць порушеного права.
Рішенням Придніпровського  районного суду м. Черкаси від 22.11.2023 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Суд вказав, що такий розмір коштів буде відповідати рівню моральних страждань позивача, а також засадам розумності та справедливості.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 23.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду змінити шляхом збільшення розміру моральної шкоди до 5000,00 грн. В обґрунтування вказано на те, що суд не врахував тяжкість моральних страждань позивача, пов`язаних із порушенням його прав. Згідно практики ЄСПЛ та іншої судової практики, яка має місце в Україні, визначений судом у цій справі розмір відшкодування моральної шкоди є недостатнім.
У відзиві на апеляцій скаргу представник Черкаської міської ради просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення 113900,00 грн.За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій і є діючим військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, що не заперечується сторонами.
Позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року у розмірі 1491,00 грн.
07.06.2022 позивач разом з іншими заявниками звернувся колективною заявою до відповідача, в якій просив нарахувати та виплатити невиплачену частину грошової допомоги до 5 травня у 2022 році розміром п`ять мінімальних пенсій за віком на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку для виплати такої допомоги заявникам, серед яких він, у сумі 9670,00 грн. кожному.
Не отримавши відповіді позивач звернувся з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 у справі №580/2940/22 (з урахуванням ухвали від 26.09.2022 про виправлення описки) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги /а.с. 8, 9-10/.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 залишене без змін.
Недотримання відповідачем вимог законодавства в частині виплати позивачу разової грошової допомоги призвело до завдання йому моральних страждань, для компенсації яких заявлено позовні вимоги в цій справі про відшкодування моральної шкоди. 
Так позивач зазнав страждань, коли дізнався про неналежний розрахунок з ним та був змушений додатково докладати зусиль для відновлення своїх порушених прав через звернення до суду. 
Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Так порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (п. 57).
За наявності порушення прав позивача в цій справі щодо отримання передбаченої законодавством грошової виплати, що встановлено преюдиційним рішенням суду в адміністративній справі та згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України здійснюється в обраний позивачем спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.
Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що належним розміром відшкодування позивачу завданої йому моральної шкоди буде саме сума коштів в розмірі 1000,00 грн. (про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції), яка належним чином відповідатиме рівню його моральних страждань, а також засадам розумності та справедливості та враховуватиме факт порушення прав позивача невчасною виплатою йому роботодавцем індексації заробітку. 
Апеляційні посилання скаржника на те, що в інших справах про відшкодування моральної шкоди суди визначали її розмір в більшій сумі, апеляційним судом відхиляються, адже визначення розміру моральної шкоди цілковито залежить від конкретних фактичних обставин кожної справи, які не є тотожними.
Інші аргументи скаржника про те, що суд не врахував належним чином тяжкість його моральних страждань, не свідчать про необґрунтоване визначення у даній справі розміру коштів, які стягуються у відшкодування моральної шкоди, так як об`єктивних доказів іншої міри моральної шкоди, ніж визначеної судом, до матеріалів справи не надано.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки скаржника звільнено від його сплати на підставі п.13 ч.2 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
       Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2023  у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 20.12.2023.

Суддя-доповідач

Судді