ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2023 р.           Справа№ 910/202/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.
представників сторін:
від позивача: Селіванова О.В.;
від відповідача: Гачак І.О.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»       Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023
у справі №     910/202/22 (Суддя Привалов А.І.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 360 313,48 грн
                                        
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця"(далі-відповідач)  про стягнення 360 313,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме незабезпечення збереження вантажу в процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі 360 313,48 грн.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/202/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі    360 313,48    грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наявності у діях відповідача усіх елементів складу господарського правопорушення та доведеності позивачем факту недостачі вантажу, який перевозився відповідачем у відповідних вагонах. При цьому господарські суди відзначили, що відповідачем не спростовано    факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу.
Враховуючи положення частини другої  статті 623 Цивільного кодексу України,  статті 314 Господарського кодексу України, а також статті 115  Статуту залізниць України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що надані позивачем довідки вантажовідправника, що містяться в матеріалах справи, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір заявленої до стягнення грошової суми є підтвердженим відповідно до вимог законодавства. У свою чергу, суди попередніх інстанцій відзначили, що наданий позивачем розрахунок грошової суми, проведений останнім з урахуванням вимог  Статуту залізниць України  та пункту 27 Правил перевезення вантажів (норми природної втрати під час перевезення), у зв`язку з чим суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 22.05.2023 вищезазначені судові рішення скасовано, справу № 910/202/22 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд звернув увагу, що судами попередніх інстанцій не досліджено та не надано оцінки всім наявним у справі накладним як у їх сукупності, так і кожній окремо на наявність у графі 20 всіх цих накладних характеристики (властивості) вантажу - кам`яного вугілля, а саме стану (%вологи) в якому перевозилось кам`яне вугілля. Крім того, Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не були враховані при ухвалені оскаржуваних судових рішень висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №910/15076/19, від 25.01.2021 у справі № 910/118/20.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Під час нового розгляду позивачем подані письмові пояснення з правовим обґрунтуванням підстав заявлених позовних вимог у справі № 910/202/22.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста  Києва від 04.09.2023 у справі № 910/202/22 позовні вимоги задоволено частково.
  Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця"  на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" збитки в сумі 358    693 грн 20 коп. В іншій частині вимог -    відмовити.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5  380,40 грн. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 24,30 грн. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця"  36,45 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 48,60 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.                
          Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що наданими до справи доказами не підтверджуються твердження відповідача, що вантаж за залізничними накладними №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 перевозився у вологому стані.
Для вугілля коксівного, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1%.
А тому, твердження відповідача про необхідність застосування 2% норми недостачі вантажу за вказаними залізничними накладними суд вважав безпідставними.
Водночас, суд застосував 2% норми нестачі до вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної № 46374930, оскільки судом встановлено наявність відмітки у графі 20 залізничної накладної № 46374930, що вантаж перебував у твердому стані з вологістю не більше 12%.
Здійснивши перерахунок щодо розміру втрати вантажу за залізничною накладною №46374930, суд дійшов висновку, що розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної №46374930, з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат 2%, становить 11332,76 грн.
Таким чином, під час розгляду даної справи судом встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 358    693,20 грн     та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталася не з вини залізниці.
Крім того, суд прийняв надані позивачем довідки про вартість вугільної продукції, які складені Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", підписані директором та головним бухгалтером філії ВТП "Павлоградвантажтранс"як докази понесених збитків, адже положення статті 115  Статуту залізниць України  не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу.
За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до АТ "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 358    693,20 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

   Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 скасувати в частині задоволення позовних вимог за комерційними актами від 29.06.2021 № 388103/848, від 02.10.2021 №388103/1313, від 13.10.2021 № 388103/1389, від 27.10.2021 № 388103/1408, від 25.10.2021 №388103/1404, від 14.10.2021 №388103/1375, від 10.10.2021 № 388103/1357, від 12.10.2021 №388103/1362, від 12.10.2021 №388103/1363, від 04.10.2021 №450003/866/1355 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Також апелянт наголошує на тому, що не виконаною залишається ухвала суду першої інстанції від 10.02.2022 про витребування посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 «Посвідчення про якість», встановленою Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України», затвердженою наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 №466, оскільки зазначені документи, на його думку,  містять інформацію щодо % вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними. 
Скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, немає таких відміток і в комерційних актах. Тому, на думку апелянта, безпідставним є твердження позивача у позовній заяві та в оскаржуваному рішенні щодо вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування та наявність ознак, що вказують на втрату вантажу саме під час перевезення.

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу 

В свою чергу, позивач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу, поданих до суду 29.11.2023, зазначає,  що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без  їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що наявні всі елементи складу правопорушення, а саме протиправна бездіяльність відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів та необхідність їх відновлення, та причинний зв`язок між протиправною поведінкою, та завданою шкодою - недотримання відповідачем обов`язку забезпечити збереженість майна під час здійснення перевезення.
   Також позивач зазначає, що посилання відповідача на не виконання ухвали суду першої інстанції від 10.02.2022 про витребування посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 «Посвідчення про якість», встановленою Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальним (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України», затвердженою наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 №466 є необґрунтованими, оскільки листом від 24.02.2023 позивач повідомив суд першої інстанції про те, що вказана Інструкція поширюється на підприємства з видобутку вугілля, які належать до державної власності. Інструкція регламентує технологічні процеси роботи шахти з видобутку вугілля, до процесу перевезення вантажу залізничним транспортом не застосовується та не регулює правовідносини між вантажовідправником та перевізником.  Предметом доказування у даній справі не є питання дослідження технологічного процесу шахти з видобутку вугілля, ціноутворення вугільної продукції, а є дослідження обставин укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом, факту надання послуг перевезення, наявності перевізних документів - залізничних накладних; наявності або відсутності факту недостачі, правомірності здійснення розрахунку заявленої до стягнення суми недостачі. Відсутність документів, які не стосуються предмету доказування, не впливає на результат вирішення спору.
    Позивач вказує на те, що є безпідставним твердження відповідача, що позивачем не додані до суду докази того, що залізницею не забезпечено схоронність вантажу, оскільки обставини несхоронності вантажу зазначені у комерційних актах, а факт повідомлення працівників органів поліції свідчить про виявлення залізницею вагонів з ознаками крадіжки вантажу. Відповідно до Порядку оформлення, розслідування та обліку незбережених перевезень вантажів, затверджених наказом Укрзалізниці від 21.09.2005 за №306-Ц, як розкрадання та нестача вантажу визнаються, зокрема: сліди пошкодження, розкривання люків, дверей вагонів і тари вантажних місць; проломи стін, підлоги, покрівлі складу, через які могла бути здійснена крадіжка; наявність ознак крадіжки вантажу, що перевозиться у відкритих вагонах (виїмки, порушення маркування та інше (п. 1.2). 
     Позивач  звертає увагу, що на підтвердження позовних вимог він надав докази, серед яких спірні комерційні акти: №388103/848, №388103/1313,     №450003/872/1389,            №388103/1408, №388103/1404, №388103/1375, №388103/1357, №388103/1362, №388103/1363, № 450003/866, які містять опис стану вантажу з ознаками його незбереження.
     Крім того, позивач зазначає, що помилковим є висновок відповідача в апеляційній скарзі щодо безпідставності твердження в позовній заяві та в оскаржуваному рішенні про вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування. Так, згідно з ч.3 ст.32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.
Частиною 3 ст. 27 Статуту залізниць України передбачено, що під час перевезення вантажів, які змерзаються і здуваються, відправник зобов`язаний вжити відповідних профілактичних заходів. Залізниця може відмовити в перевезенні у разі невжиття відправником зазначених заходів.
За приписами п. 4 ст. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Дана норма не передбачає звільнення перевізника від обов`язку перевірки вагону з вантажем у технічному та комерційному відношенні.
У разі виявлення комерційної несправності складається акт загальної форми ГУ- 23 згідно з Правилами складання актів (п.п. 2.5, 2.6 Правил комерційного огляду). Вагони (контейнери) з комерційними несправностями, що виникли внаслідок їх технічної несправності, можуть бути відправлені тільки після приведення їх у належний технічний стан працівниками ПТО (п. 2.11 Правил комерційного огляду).
На момент прийняття вагонів до перевезення на станції відправлення не було складено залізницею актів про технічний стан вагонів, актів загальної форми ГУ-23, комерційних актів, які би підтвердили несправність вагонів у технічному відношенні, комерційну несправність, зокрема, завантаження з порушенням Технічних умов, не вжиття вантажовідправником заходів щодо запобігання втрати вантажу, неякісну технічну підготовку вагонів під навантаження, наявність тріщини, зламу верхнього, вертикального листа поперечної балки рами вагону. Отже, працівниками станції відправлення не було встановлено порушень з боку вантажовідправника, а було визнано поведінкою та діями (приймання вагонів до перевезення та постановка у склад поїзда) правильність внесеної у накладну інформації та придатність вагонів до перевезення у комерційному та технічному відношенні.
          Таким чином, позивач зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили факт не придатності вагонів в комерційному та технічному відношенні для перевезення вугілля кам`яного на момент прийняття перевізником вагонів на станції відправлення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 передано апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»      Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22 для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 витребувано у Господарському суду міста Києва матеріали справи № 910/20/22.
02.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/202/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»      Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22  та призначено розгляд справи на 14.11.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 виправлено описку в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 у даті призначення справи до розгляду, правильною вважати дату « 20.11.2023».
У судовому засіданні 20.11.2023 оголошено перерву у розгляді справи до 04.12.2023.

Позиції учасників справи

   Представник відповідача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con"  04.12.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог за комерційними актами від 29.06.2021 № 388103/848, від 02.10.2021 №388103/1313, від 13.10.2021 № 388103/1389, від 27.10.2021 № 388103/1408, від 25.10.2021 №388103/1404, від 14.10.2021 №388103/1375, від 10.10.2021 № 388103/1357, від 12.10.2021 №388103/1362, від 12.10.2021 №388103/1363, від 04.10.2021 №450003/866/1355 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con"  04.12.2023  заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, просила її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що у період з червня по жовтень 2021 року вантажовідправником - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" на адресу теплової електростанції ВП «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» було направлено вантаж - вугілля кам`яне марки г-газовий, за залізничними накладними №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100.
На станції одержувача залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину товару у вагонах №№67836312, 56743420, 56874001, 56872260, 53526257, 53543211, 52513595, 53075214, 54778659, 62524319, 62965058, 62048665, 52226156, 54780929, 56205115, 53535837, 62200746, 53544730, 53578001, 53577573, 53529954, 56963507, 53512976, 59953828, 50063692, 56150881, 60724853, 56875131, 56870074, 56743479, 62965033, 56485600, 53547253, 61297321, 62257662, 62522651, 56323785, 63485833, 53498028, 56542806, 61190229, 62110770, 56875164, 56767015, 56219173, 53525341, 60461332, 53518486, 56927965, 56998545, 56917784, 56965304, 55850051, 53171286, 56558455, 53519542, 54039284, 53541231, 62965280, 53589156, 56348410, 56193717, 56743875, 53520649, 55341275, 62610779, 53528279, 53513875, 53544409, 62007935, 56323835, 56872294, 54753223, 61076923, 61298766, 56584931, 53541017, 56330574, 56968522, 56916463, 60354719, 53196309, 53169520, 60487964, 63694541, 60221801, 66938887, 65231060, 66684218, 65349409, 60660545, 68822725, 68747948, 66039421, 66174566, 63661722, 61077038, 53527826, 54752019, 53535175, 53589362, 53527388, 61605747, 53497756, 52586427, 53525713, 61191128, 53544706, 56998685, 61014932, 63870570, 53511143, 56259906 та 56873623 було втрачено, про що складено комерційні акти за №№388103/848, 388103/1235, 388103/1238, 388103/1239, 388103/1233, 388103/1236, 388103/1237, 388103/1243, 388103/1240, 388103/1244, 388103/1241, 388103/1234, 388103/1242, 388103/1232, 388103/1263, 388103/1262, 388103/1252, 388103/1254, 388103/1255, 388103/1264, 388103/1256, 388103/1258, 388103/1261, 388103/1259, 388103/1260, 388103/1257, 388103/1299, 388103/1295, 388103/1298, 388103/1299, 388103/1296, 388103/1183, 388103/1184, 388103/1179, 388103/1182, 388103/1181, 388103/1180, 388103/1185, 388103/1203, 388103/1201, 388103/1204, 388103/1202, 388103/1231, 388103/1253, 388103/1280, 388103/1282, 388103/1281, 388103/1279, 388103/1309, 388103/1311, 388103/1300, 388103/1303, 388103/1306, 388103/1308, 388103/1302, 388103/1305, 388103/1304, 388103/1312, 388103/1301, 388103/1307, 388103/1310, 388103/1168, 388103/1167, 388103/1165, 388103/1164, 388103/1166, 388103/1172, 388103/1171, 388103/1170, 388103/1269, 388103/1268, 388103/1270, 388103/1273, 388103/1271, 388103/1287, 388103/1230, 388103/1229, 388103/1228, 388103/1227, 388103/1199, 388103/1200, 388103/1225, 388103/1226, 388103/1313, 388103/1357, 450003/872, 388103/1376, 388103/1375, 388103/1319, 388103/1407, 388103/1408, 388103/1363, 388103/1362, 388103/1361, 388103/1364, 388103/1404, 450003/866, 388103/1384, 388103/1385, 388103/1386, 388103/1387, 388103/1378, 388103/1377, 388103/1381, 388103/1379, 388103/1380, 388103/1383, 388103/1382, 388103/1390, 388103/1391, 388103/1397, 388103/1396, 388103/1394 та 388103/1395.
Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 360 313,48 грн.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.09.2023 позовні вимоги було задоволено частково. 
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, а також фактичній масі вантажу та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№67836312, 56743420, 56874001, 56872260, 53526257, 53543211, 52513595, 53075214, 54778659, 62524319, 62965058, 62048665, 52226156, 54780929, 56205115, 53535837, 62200746, 53544730, 53578001, 53577573, 53529954, 56963507, 53512976, 59953828, 50063692, 56150881, 60724853, 56875131, 56870074, 56743479, 62965033, 56485600, 53547253, 61297321, 62257662, 62522651, 56323785, 63485833, 53498028, 56542806, 61190229, 62110770, 56875164, 56767015, 56219173, 53525341, 60461332, 53518486, 56927965, 56998545, 56917784, 56965304, 55850051, 53171286, 56558455, 53519542, 54039284, 53541231, 62965280, 53589156, 56348410, 56193717, 56743875, 53520649, 55341275, 62610779, 53528279, 53513875, 53544409, 62007935, 56323835, 56872294, 54753223, 61076923, 61298766, 56584931, 53541017, 56330574, 56968522, 56916463, 60354719, 53196309, 53169520, 60487964, 63694541, 60221801, 66938887, 65231060, 66684218, 65349409, 60660545, 68822725, 68747948, 66039421, 66174566, 63661722, 61077038, 53527826, 54752019, 53535175, 53589362, 53527388, 61605747, 53497756, 52586427, 53525713, 61191128, 53544706, 56998685, 61014932, 63870570, 53511143, 56259906 та 56873623.  При цьому, судом першої інстанції зазначено, що доказів заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.
Також судом першої інстанції встановлено, що    на підставі положень статті 133 Статуту залізниць України право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого залізничними накладними №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100, було передано вантажовідправнику - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів на відповідних залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.
Судом першої інстанції, на підтвердження вартості втраченого вантажу, взято до уваги надані позивачем копії довідок про вартість вугільної продукції, які складені    ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», підписані директором та головним бухгалтером філії ВТП «Павлоградвантажтранс», скріплені печаткою підприємства та узгоджується зі статтею 115 Статуту залізниць України.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що  наданими до справи доказами не підтверджуються твердження відповідача, що вантаж за залізничними накладними №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 перевозився у вологому стані.
Для вугілля коксівного, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1%.
А тому, твердження відповідача про необхідність застосування 2% норми недостачі вантажу за вказаними залізничними накладними суд вважав безпідставними.
Водночас, суд застосував 2% норми нестачі до вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної № 46374930, оскільки судом встановлено наявність відмітки у графі 20 залізничної накладної № 46374930, що вантаж перебував у твердому стані з вологістю не більше 12%.
Здійснивши перерахунок щодо розміру втрати вантажу за залізничною накладною №46374930, суд дійшов висновку, що розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної №46374930, з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат 2%, становить 11332,76 грн.
Таким чином, під час розгляду даної справи судом встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 358    693,20 грн     та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталася не з вини залізниці.
За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до АТ "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 358    693,20 грн.
З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Відповідно до пункту 1 частини 2  статті 11 Цивільного кодексу України   підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями  глави 64 Цивільного кодексу України  та  глави 32 Господарського кодексу України  та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.
За змістом частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондує положенням частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 23 Закону України «Про залізничний транспорт»).
Згідно зі статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.
За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113 Статуту залізниць України).
У статті 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Згідно із статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.
Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:
а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;
б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;
в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;
г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
          Отже, вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.
Тобто, законодавець покладає  на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.
Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000         № 644, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Судом першої інстанції встановлено, що на станції одержувача залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування  виявлено, що частину товару у вагонах  №№67836312, 56743420, 56874001, 56872260, 53526257, 53543211, 52513595, 53075214, 54778659, 62524319, 62965058, 62048665, 52226156, 54780929, 56205115, 53535837, 62200746, 53544730, 53578001, 53577573, 53529954, 56963507, 53512976, 59953828, 50063692, 56150881, 60724853, 56875131, 56870074, 56743479, 62965033, 56485600, 53547253, 61297321, 62257662, 62522651, 56323785, 63485833, 53498028, 56542806, 61190229, 62110770, 56875164, 56767015, 56219173, 53525341, 60461332, 53518486, 56927965, 56998545, 56917784, 56965304, 55850051, 53171286, 56558455, 53519542, 54039284, 53541231, 62965280, 53589156, 56348410, 56193717, 56743875, 53520649, 55341275, 62610779, 53528279, 53513875, 53544409, 62007935, 56323835, 56872294, 54753223, 61076923, 61298766, 56584931, 53541017, 56330574, 56968522, 56916463, 60354719, 53196309, 53169520, 60487964, 63694541, 60221801, 66938887, 65231060, 66684218, 65349409, 60660545, 68822725, 68747948, 66039421, 66174566, 63661722, 61077038, 53527826, 54752019, 53535175, 53589362, 53527388, 61605747, 53497756, 52586427, 53525713, 61191128, 53544706, 56998685, 61014932, 63870570, 53511143, 56259906 та 56873623  було втрачено, про що складено  комерційні акти  за №№388103/848, 388103/1235, 388103/1238, 388103/1239, 388103/1233, 388103/1236, 388103/1237, 388103/1243, 388103/1240, 388103/1244, 388103/1241, 388103/1234, 388103/1242, 388103/1232, 388103/1263, 388103/1262, 388103/1252, 388103/1254, 388103/1255, 388103/1264, 388103/1256, 388103/1258, 388103/1261, 388103/1259, 388103/1260, 388103/1257, 388103/1299, 388103/1295, 388103/1298, 388103/1299, 388103/1296, 388103/1183, 388103/1184, 388103/1179, 388103/1182, 388103/1181, 388103/1180, 388103/1185, 388103/1203, 388103/1201, 388103/1204, 388103/1202, 388103/1231, 388103/1253, 388103/1280, 388103/1282, 388103/1281, 388103/1279, 388103/1309, 388103/1311, 388103/1300, 388103/1303, 388103/1306, 388103/1308, 388103/1302, 388103/1305, 388103/1304, 388103/1312, 388103/1301, 388103/1307, 388103/1310, 388103/1168, 388103/1167, 388103/1165, 388103/1164, 388103/1166, 388103/1172, 388103/1171, 388103/1170, 388103/1269, 388103/1268, 388103/1270, 388103/1273, 388103/1271, 388103/1287, 388103/1230, 388103/1229, 388103/1228, 388103/1227, 388103/1199, 388103/1200, 388103/1225, 388103/1226, 388103/1313, 388103/1357, 450003/872, 388103/1376, 388103/1375, 388103/1319, 388103/1407, 388103/1408, 388103/1363, 388103/1362, 388103/1361, 388103/1364, 388103/1404, 450003/866, 388103/1384, 388103/1385, 388103/1386, 388103/1387, 388103/1378, 388103/1377, 388103/1381, 388103/1379, 388103/1380, 388103/1383, 388103/1382, 388103/1390, 388103/1391, 388103/1397, 388103/1396, 388103/1394 та 388103/1395.
Відповідно до статті  11  Статуту залізниць України  залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.
Відповідач не згоден із комерційними актами від 29.06.2021 № 388103/848, від 02.10.2021 №388103/1313, від 13.10.2021 № 388103/1389, від 27.10.2021 № 388103/1408, від 25.10.2021 №388103/1404, від 14.10.2021 №388103/1375, від 10.10.2021 № 388103/1357, від 12.10.2021 №388103/1362, від 12.10.2021 №388103/1363, від 04.10.2021 №450003/866/1355, вважає, що вина заліниці за вказаними актами відсутня.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні комерційні акти містять опис стану вантажу з ознаками його незбереження, а саме:
У комерційному акті №388103/848 від 29.06.2021 щодо вагону №67836312 за накладною №46374930 зазначається про те, що на поверхні вантажу є воронкоподібне заглиблення над 7 люком 150 см х 280 см глибиною до дна вагона. В місцях заглиблення маркування відсутнє. З правої сторони між 7 люком і торцевою стінкоювагона є діра довжиною 350 мм, шириною 200 мм. При видачі вантажу просипання не було. Видно старі сліди просипання вантажу. Вагон в технічному відношенні несправний, складено акт ГУ- 106 №520 від 29.06.2021. Повідомлено поліцію п.Ковач.
  У комерційному акті №388103/1313 від 02.10.2021 щодо вагону №60487964 за накладною №46710141 зазначається про те, що на поверхні вантажу виявлене воронкоподібне заглиблення над -2-3 люком справа по ходу поїзда 180-200см*130- 150см* 100-130 см. В місцях заглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні несправний, з правої сторони між 2-3 люком не щільне прилягання люка до арміровочного листа, зазор довжиною 80-100 мм, шириною 20-30 мм, про що складено акт ГУ-106 №838 ст. Бурштин від 02.10.2021, бездверний, люка закриті. При видачі вантажу просипання не було, видно старі сліди просипання. 
  У комерційному акті №450003/872/1389 від 13.10.2021 щодо вагону №60221801 за накладною №47117726 зазначається про те, що ліворуч за рухом поїзду над 1 -2 люками мається воронкоподібне поглиблення довжиною - 2,5м, шириною - 2,5м, глибиною -1,5м. В місці поглиблення маркування порушене. В технічному відношенні вагон несправний. Мається зазор ліворуч за рухом поїзду між кришкою 2 люка та поперечною балкою вагона довжиною 500мм, шириною 40мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу зазор ущільнили за допомогою клоччя. Течі вантажу немає.
  У комерційному акті №388103/1408 від 27.10.2021 щодо вагону У60660545 за накладною У47551395 зазначається про те, над 2-3 люком є воронкоподібне заглиблення 150см х 280см х 40см з правої сторони по ходу поїзда нещільне прилягання кришки 2-3 люка, зазор довжиною 1000 мм, шириною 60 мм, даний зазор не був закладений дошками. В місці заглиблень маркування відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, вагон бездверний, розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Вагон в технічному відношені справний, про що складений акт ГУ-106 №916 ст. Бурштин від 27.10.2021. 
      У комерційному акті №388103/1404 від 25.10.2021 щодо вагону №63661722 за накладною №47493473 зазначається про те, над 1-2 та 6-7 люками однорідні заглиблення 180-190см х 230см х 100-110см. В місцях заглиблень маркування відсутнє. Вагон в технічному відношені справний, з правої сторони по ходу поїзда між 1-2 та 6-7 люками нещільне прилягання люків, зазори довжиною 600мм, шириною 30-40мм. Вагон бездверний, люка закриті. Складено акт ГУ-106 №914 від 25.10.2021. На момент огляду просипання не було.
  У комерційному акті №388103/1375 від 14.10.2021 щодо вагону №65231060 за накладною №47117726 зазначається про те, що на поверхні вантажу виявлено навантаження нерівномірне, маркування відповідає електронному документу. Над 6-7 люками зліва виявлено заглиблення 160см х 110см х 60см. В місцях заглиблення маркування відсутнє. З лівої сторони зазор довжиною 450мм, висотою 30-40 мм, про що складений акт ГУ-106 №888 ст. Бурштин від 13.10.2021. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Вагон в технічному та комерційному відношенні справний. При видачі вантажу просипання не було.
 У комерційному акті №388103/1357 від 10.10.2021 щодо вагону №63694541 за накладною №46982377 зазначається про те, що на поверхні вантажу виявлено воронкоподібне заглиблення, зліва по ходу поїзда над 6-7 люками 150см х 100см до дна вагона. В місці заглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний, над 7 люком нещільне прилягання люка до арміровочного листа в районі хребтової балки, зазор шириною 60-80 мм, довжиною 800мм, деформована кришка 7 люка, про що складено акт ГУ-106 №879 ст. Бурштин від 10.10.2021, бездверний, люка закриті, будь яке ганчірря, пакля в зазорі відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, видно старі сліди просипання. 
  У комерційному акті №388103/1362 від 12.10.2021 щодо вагону № 68747948 за накладною №47057872 зазначається про те, що фактично маркування V-подібними полосами відсутнє, поверхня вантажу ущільнена, видно сліди ходіння. При видачі вантажу просипання не було. Вагон бездверний, розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Вагон у технічному і комерційному відношенні справний, складено акт ГУ-106 №886 від 12.10.2021.
  У комерційному акті №388103/1363 від 12.10.2021 щодо вагону №68822725 за накладною №47057872 зазначається про те, що фактично маркування V-подібними полосами відсутнє, поверхня вантажу ущільнена, видно сліди ходіння. При видачі вантажу просипання не було. Вагон бездверний, розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Вагон у технічному і комерційному відношенні справний, складено акт ГУ-106 №885 від 12.10.2021
  У комерційному акті №450003/866/1355 від 04.10.2021 щодо вагону №61077038 за накладною №46806980 зазначається про те, що мається воронкоподібне поглиблення ліворуч за рухом поїзду над 4-5 люками довжиною - 2,5м, шириною - 2,5м, глибиною -1,0м. В місці поглиблення маркування порушене. В технічному відношенні вагон несправний. Ліворуч за рухом поїзду мається зазор між кришкою 5-го люка та поперековою балкою вагону довжиною 1200мм, шириною 100мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу зазор ущільнили за допомогою клоччя. Течі вантажу немає.
 Отже з викладеного вбачається, що в зазначених комерційних актах встановлено  наявність на поверхні вантажу воронкоподібних поглиблень, слідів ходіння, нерівномірності, заглибнень та відсутність маркування в той час, як вагон справний, люки закриті з обох сторін, а вантаж міг уміститися у вагоні. Так, у комерційних актах зафіксовано ознаки втрати вантажу під час перевезення.
Суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що недостача вантажу виникла із незалежних від перевізника причин. 
Частиною третьою  статті 314 ГК України  передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.
За змістом статті 115  Статуту залізниць України  вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (частина друга статті 114  Статуту залізниць України).
У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644  (далі - Правила видачі вантажів), встановлено норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси.
Зокрема, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:
1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах:  вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;
2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;
3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;
4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.
В графі 20 залізничних накладних №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 відправником зазначено, що стан вантажу - вугілля кам`яне марки Г-газове - стан твердий.
Відмітки, що вантаж відвантажено у вологому стані, або будь-яке інше зазначення про вологість спірного вантажу - у графі 20 залізничних накладних №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 -  відсутні.
Судом першої інстанції встановлено, що наявність відмітки у графі 20 залізничної накладної № 46374930, що вантаж перебував у твердому стані з вологістю не більше 12%.
Як вказує позивач, графа 20 залізничних накладних заповнена відправником у відповідності до пояснень, що викладені у додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції  наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138).
Водночас, відповідно до ст. 24  Статуту залізниць України  залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Жодних доказів щодо невідповідності оформлення залізничних накладних №№46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 та зазначення в них неправдивих відомостей про вантаж відповідачем суду не надано.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  наданими до справи доказами не підтверджуються твердження відповідача, що вантаж за залізничними накладними №№ 46508537, 46508545, 46537643, 46534046, 46691457, 46692729, 46248548, 46331567, 46520938, 46560892, 46534020, 46688784, 46189932, 46189718, 46625216, 46625299, 46534046, 46482014, 46330858, 46477675, 46710141, 46982377, 47117726, 46729935, 47551395, 47057872, 47493473, 46806980, 47202890, 47227392, 47227384, 47227376, 47260047, 47399092, 47399100 перевозився у вологому стані.
Для вугілля коксівного, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1%.
А тому, твердження відповідача про необхідність застосування 2% норми недостачі вантажу за вказаними залізничними накладними є безпідставними.
Водночас, приймаючи до увагу правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 22.05.2023, що стала підставою скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №910/202/22, з направленням справи на новий розгляд, суд першої інтанції правильно застосував 2% норми нестачі до вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної № 46374930, оскільки судом встановлено наявність відмітки у графі 20 залізничної накладної № 46374930, що вантаж перебував у твердому стані з вологістю не більше 12%.
Згідно зі ст.115  Статуту залізниць України  вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Перевіривши розрахунок щодо розміру втрати вантажу за залізничною накладною №46374930, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку, що розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу, який перевозився у вагоні № 67836312 на підставі залізничної накладної №46374930, з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат 2%, становить 11332,76 грн.
Стаття 224 Господарського кодексу України  зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.
Статтею 225 Господарського кодексу України  визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка    зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі    належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Зі змісту вказаних правових норм випливає, що підставою виникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків є наявність збитків, протиправність дій особи, яка завдала збитків, причинно-наслідковий зв`язок між ними та наявність вини особи, яка завдала збитків.
Обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, тобто всіх складових правопорушення, покладається на позивача.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду даної справи встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 358    693,20 грн     та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталася не з вини залізниці. Тому покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним.
Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.
Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.
Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених  наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002  встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.
На підставі положень статті 133            Статуту залізниць України  право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого за залізничними накладними №46374930, №46508537, №46508545, №46537643, №46534046, №46691457, №46692729, №46248548, №46331567, №46520938, №46560892, №46534020, №46688784, №46189932, №46189718, №46625216, №46625299, №46534046, №46482014, №46330858, №46477675, №46710141, №46982377, №47117726, №46729935, №47551395, №47057872, №47493473, №46806980, №47202890, №47227392, №47227384, №47227376, №47260047, №47399092 та №47399100, було передано вантажовідправнику - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів            на відповідних залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 3            ст. 314 Господарського кодексу України            за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.
Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).
На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції, які складені Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", підписані директором та головним бухгалтером філії ВТП "Павлоградвантажтранс", скріплені печаткою підприємства та узгоджується зі статтею 115            Статуту залізниць України.
Колегія суддів враховує, що  відповідно до  статті 924 ЦК України,  статті 314 ГК України, статей 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми  Статуту залізниць України, якими встановлено обмежену відповідальність перевізника  у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, але не виключно, довідки про вартість вугілля (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14, від 05.07.2018 у справі №910/23348/16).
Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, який  прийняв надані позивачем довідки як докази понесених збитків, адже положення статті 115  Статуту залізниць України  не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу.
За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до АТ "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 358    693,20 грн.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункуту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»       Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22  задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22  слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
                  Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

           1. Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця»       Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі №     910/202/22 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта  .
4. Матеріали справи №910/202/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст складено та підписано 11.12.2023.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                В.В. Сулім