ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2023 р. м.Київ          Справа№ 910/12229/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Гончарова С.А. 
 
за участю секретаря судового засідання Щербини А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг"
на рішення          Господарського суду м. Києва           
від                       21.04.2023 (повний текст складено 08.05.2023)
у справі           № 910/12229/22 (суддя  Ю.М. Смирнова)
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг"
до                         Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик"
про                     стягнення 69 675,96 грн.                              

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" (далі - позивач, ТОВ «Укртрансюг») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик" (далі - відповідач, ТОВ "Оріон-Логістик") 58272,00 грн основного боргу, 8700,89 грн пені, 522,05 грн 3% річних, 2180,57 грн інфляційних втрат. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору перевезення №210928-1 від 28.09.2021 в частині оплати наданих позивачем послуг.
. 
Короткий зміст заперечень проти позову 
Відповідач в обгрунтування заперечень на позов посилався на те, що позивачем не надано допустимих доказів ані факту здійснення перевезення на суму 58272,00 грн (в тому числі доказів повернення вантажу вантажоодержувачем), ані доказів направлення позивачу обумовлених Договором документів, які є підставою для оплати послуг. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик" про стягнення 69 675,96 грн. відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не довів ані факту здійснення перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною №0623 від 06.07.2022, ані доказів виконання умов Договору, за яких у замовника виникав би обов`язок оплатити послуги перевезення. А оскільки позивачем не доведено, що з боку відповідача мало місце порушення зобов`язань з оплати послуг перевезення, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" (18.05.2023 згідно фіскальної накладної на конверті, в якому направлена апеляційна скарга до суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення   і прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що  відповідно до товарно - транспортної накладної № 0623 від 06.07.2022 вантаж була доставлена перевізником до пункту призначення до ТДВ «Ренійський елеватор», але оскільки товар не пройшов ветеринарний контроль за пред?явленими зразками, останній відмовився приймати вантаж та здійснювати його розвантаження, про що в ТТН була зроблена відповідна відмітка «повернення вантажовідправнику (по якості)». Тому вантаж було повернуто до місця завантаження в м.Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, де 10.07.2022 водієм ОСОБА_1 було здійснено його розвантаженян на ваговому комплексі та прийнято уповноваженою особою ОСОБА_2 , що підтверджується підписами сторін в графі «відомості про вантаж» ТТН.
Крім того, скаржник вказував, що суд першої інстанції необгрунтовано відхилив відповідь на відзив позивача, до якого додавались докази , які підтверджували надсилання відповідачу пакету документів, обумовленого п.14. 2додатку № 7 до договору, на електронну пошту комерційного директора відповідача ОСОБА_3 та менеджера ОСОБА_4 . Крім того, скаржник пояснив суду першої інстанції підстави для пропуску процесуальних строків на подання таких доказів, зумовлених обстрілами Одещини. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
12.027.066.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято до розгляду у відповідності до ст. 119, ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення  суду першої інстанції  - без змін. 
Відповідач вказує,  що  суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно оцінив обставини,  та встановив, що позивачем не було доведено факту здійснення перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною №0623 від 06.07.2022.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 19.05.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Гончаров С.А., Агрикова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 у справі № 910/12229/22 витребувано   у Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/12229/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22.
29.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріли справи № 910/12229/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22  залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, скаржнику надано право усунути недоліки, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду:
- докази надсилання апеляційної скарги   учаснику справи - Товариству з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик" за адресою юридичного місцезнаходження, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 03022, м. Київ вул. Васильківська, 30 Д, листом з описом вкладеного, у відповідності до приписів ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.
31.05.2023 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено:
- докази надсилання апеляційної скарги   учаснику справи - Товариству з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик" за адресою юридичного місцезнаходження, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 03022, м. Київ вул. Васильківська, 30 Д.
Судом встановлено, що скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги, що є підставою для відкриття апеляційного провадження згідно з ст. 262 Господарського процесуального кодексу України. 
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно Конституції України реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло. Підстав для повернення апеляційної скарги або залишення без руху апеляційної скарги - не встановлено.
Разом з цим, згідно з ч. 1   ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).
За правилами п. 1 ч. 5      ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього     Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"      установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для      працездатних осіб з 1 січня - 2481,00 гривень. 
Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує:   248 100,00 грн. (2481,00 грн * 100 = 248 100,00 грн). - станом на момент звернення з відповідним позовом та апеляційною скаргою. 
Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 69  675,96 грн., вказана справа, у відповідності до приписів   Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.
Відповідно до ч. 13   ст. 8 Господарського процесуального кодексу України                          розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3    ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  05.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12229/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 надіслана учасникам справи засобами як електронного, так і поштового зв`язку і вручена їм. Отже, учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022  від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і воєнний стан неодноразово продовжувався в Україні відповідними Указами і триває на даний час. 
Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122           Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.
Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 64 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України, в умовах запровадженого воєнного стану.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції, перевірено судом апеляційної інстанції і що підтверджується наявними матеріалами справи, 28.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріон-Логістик" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" (перевізник) було укладено договір перевезення №210928-1 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору, перевізник зобов`язується надати замовнику послуги по перевезенню автомобільним транспортом вантажів і інших матеріальних цінностей (надалі - вантаж), які не заборонені до перевезення законодавством країн слідування вантажу, в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з п. 1.2 Договору перевізник надає замовнику автотранспортні послуги після надання замовником усної/письмової заявки на перевезення вантажу та досягнення згоди по всіх обов`язкових пунктах, до яких відноситься: точна дата та час надання автотранспортного засобу під завантаження, маршрут перевезення, характеристика вантажу (назва, розмір, вага), адреса місць завантаження та розвантаження, відправник та отримувач вантажу, особливі умови перевезення конкретного виду вантажу (температурний режим та ін.), а також інші умови.
Пунктом 1.3 Договору передбачено, що заявка направляється не пізніше одного календарного дня до планової дати завантаження та вважається прийнятою до виконання лише після усного/письмового підтвердження перевізником; строк підтвердження перевізником заявки не більше 2 робочих годин.
Відповідно до п. 1.4 Договору підтвердженням прийняття вантажу до перевезення є належним чином оформлена товарно-транспортна накладна.
Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору ціни по конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень). Замовник оплачує вартість виконаних перевезень вантажів у національній валюті України гривні, згідно виставленим перевізником рахункам, шляхом перерахування грошових коштів на поточний/розрахунковий рахунок перевізника.
Пунктом 3.3 Договору встановлено, що замовник здійснює оплату виконаних робіт протягом 5 календарних днів з моменту отримання оформлених належним чином оригіналів наступних документів: рахунку, акту виконаних робіт, 2 екземплярів товарно-транспортних накладних.
Згідно з п.п. 7.6, 7.7 Договору даний договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2021; якщо за 10 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не виявить бажання           його розірвати, то даний договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах.
В якості Додатку №7 до Договору сторонами підписано заявку №050722-1 від 05.06.2022, за умовами якої позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу - кукурудзи 3 класу; вартість транспортно-експедиторських послуг (плата перевізнику) 1200 грн з ПДВ 20% за 1    тонну за прийнятою вагою на розвантаженні; період - з 06.07.2022 і далі згідно щоденного підтвердження завантаження з 09:00-15:00, розвантаження з 09:00-19:00; місце завантаження ОССОЙО ЮГ ТОВ (Білгород-Дністровський), 67700, вул. Маршала Бірюзова, буд. 16, м. Білгород-Дністровський, Одеська обл.; місце доставки (розвантаження): Ренійський елеватор ТДВ, вул. 28 Червня, буд. 278, м. Рені, Одеська обл.; тип та вимоги до авто - самосвал; спосіб завантаження: насипом; одержувач вантажу: згідно ТТН; марка авто, номер авто/напівпречіпа: згідно із наявним парком перевізника; відповідальна особа перевізника: ОСОБА_5 .
У п. 14.2 Додатку №7 до Договору визначено такі умови оплати: протягом 2-х робочих днів після отриманих від перевізника скан.(фото) копій документів - рахунок, акт, ТТН; замовнику необхідно 2 оригінала ТТН; поштова адреса: м.Київ, вул. Мішуги, 9а, нова пошта №329.
В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що на підставі Договору ним було надано відповідачу послуги перевезення на суму 58272,00 грн, однак відповідач свого обов`язку щодо оплати таких послуг не виконав, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення замовником термінів оплати послуг перевезення, позивач просить, крім основного боргу, стягнути з відповідача пеню і 3% річних за період з 15.07.2022 по 31.10.2022 та інфляційні втрати за період з 15.07.2022 по 30.09.2022.
Так, за твердженням позивача, за заявкою №050722-1 від 05.06.2022 згідно товарно-транспортної накладної №0623 від 06.07.2022 вантаж (кукурудза) була доставлена перевізником до пункту призначення до ТДВ "Ренійський елеватор", але внаслідок того, що вантаж не пройшов ветеринарний контроль за пред`явленими зразками, ТДВ "Ренійський елеватор" відмовився приймати вантаж, тому даний вантаж було повернуто позивачем до місця завантаження (тобто перевезення вантажу, за твердженням позивача, здійснювалося в обидві сторони). 
В свою чергу, відповідачем факт наявності заборгованості заперечується. Як вказує відповідач, позивачем не надано допустимих доказів ані факту здійснення перевезення на суму 58272,00 грн (в тому числі доказів повернення вантажу вантажоодержувачем), ані доказів направлення позивачу обумовлених Договором документів, які є підставою для оплати послуг. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" . 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за правовою природою укладений між сторонами Договір є договором перевезення.
Відповідно до ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1-4, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
В якості доказу на підтвердження факту здійснення спірного перевезення позивач посилається на товарно-транспортну накладну №0623 від 06.07.2022, копію якої додано до позовної заяви.
Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана товарно-транспортна накладна підтверджує лише факт прийняття вантажу (кукурудзи 3 кл., врожай 2021) до перевезення, однак не містить підписів відповідальних осіб вантажоодержувача та вантажовідправника, які б свідчили про відмову прийняти товар та про повернення його вантажовідправнику.
Крім того, суд апеляційної інстанції також враховує, що надані позивачем копії карток аналізу зерна також не підтверджують факту відмови вантажоодержувача від отримання вантажу, який було завантажено для перевезення за товарно-транспортною накладною №0623 від 06.07.2022, оскільки такі картки складені та підписані ТОВ "Рені-Лайн", в той час як вантажоодержувачем за спірним перевезенням є ТДВ "Ренійський елеватор".
Доводи скаржника про те, що ТДВ "Ренійський елеватор" відмовився приймати вантаж та здійснювати його розвантаження, про що в ТТН була зроблена відповідна відмітка «повернення вантажовідправнику (по якості)», а тому вантаж було повернуто до місця завантаження в м.Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, де 10.07.2022 водієм ОСОБА_1 було здійснено його розвантаженян на ваговому комплексі та прийнято уповноваженою особою ОСОБА_2 , що підтверджується підписами сторін в графі «відомості про вантаж» ТТН - жодним чином не спростовують визначений договором обов?язок позивача здійснити належне документальне оформлення саме перевезення, а спір у справі не стосується підстав прийняття або неприйняття вантажу за якістю.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції,  у п. 14.2 Додатку №7 до Договору чітко визначені умови оплати за послуги перевезення (а саме: протягом 2-х робочих днів після отриманих від перевізника скан.(фото) копій документів - рахунок, акт, ТТН) і вказано поштову адресу замовника.
Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України направлення відповідачу обумовлених у п. 14.2 Додатку №7 до Договору документів, а позивач разом з позовною заявою таких документів - не надав. 
Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції необгрунтовано відхилив відповідь на відзив позивача, до якого додавались докази , які підтверджували надсилання відповідачу пакету документів, обумовленого п.14.2 додатку № 7 до договору, на електронну пошту комерційного директора відповідача ОСОБА_3 та менеджера ОСОБА_4 ,  а також не врахував підстави для пропуску процесуальних строків на подання таких доказів, зумовлених обстрілами Одещини - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне. 
По-перше, позивачем у відповіді на відзив не заявлялось жодних клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на подання додаткових доказів по справі, які не були ним подані разом з відзивом у встановлений строк, як того вимагає ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас Велика Палата ВС у постановіі від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження №  12-8гс23)  зазначила, що Верховний Суд послідовно додержується правової позиції про те, що роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне електронне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі 
Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції встановив, що умовами укладеного між сторонами договору не містять узгоджених сторонами умов стосовно офіційних адрес електронних скриньок, з яких відбувається офіційне листування між сторонами, а надане позивачем листування не надає можливості достовірно встановити осіб такого електронного листування, як і повноваження осіб на відповідне листування від імені позивача, оскільки таке листування не містять кваліфікованих електронних підписів, а отже, наведене електронне листування не є належним доказом в розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано врахував, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу і претензії від 26.09.2022, ксерокопія якої додана до позовної заяви.
З огляну на вкладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не довів ані факту здійснення перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною №0623 від 06.07.2022 на спірну суму, ані доказів виконання умов Договору, за яких у замовника виникав би обов`язок оплатити послуги перевезення в заявленому до стягнення розмірі
За таких обставин,суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 58272,00 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.
Крім того, оскільки в ході розгляду справи позивачем не доведено, що з боку відповідача мало місце порушення зобов`язань з оплати послуг перевезення, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.
Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній справі щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким  відмовлено у задоволенні позову повністю.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2   ст. 129 Конституції України           та ч. 1         ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 86   Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.         
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.                     Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України   визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що   доводи скаржника викладених в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у   зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22,  за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат
Згідно із     ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.   129,     240, 269, 270, 273, 275,   276,   281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансюг" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22- залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2023 у справі № 910/12229/22-залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/12229/22 повернути до Господарського суду міста Києва.         
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                С.А. Гончаров