Справа № 461/1823/23                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2620/23                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       05 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
розглянувши в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року в складі судді Зубачик Н.Б. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
У березні 2023 року позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Угодою №С17.227.73152 від 25.09.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі в розмірі 139 629 грн. 13 коп.
Вимоги обгрунтовував тим, що 25.09.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено Угоду №С17.227.73152 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № НОМЕР_1 . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 15000 грн.
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 29.04.2022. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.02.2023 становить 139629,13 грн.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.01.2023. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просив позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Угодою №С17.227.73152 від 25.09.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі 139 629 (сто тридцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 13 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вважає таке незаконним та необгрунтованим, висновки суду грунтуються на припущеннях. 
В ообгрунтування вимог покликається на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необгрунтованим, оскільки умови договору про споживчий кредит, обмежуть права відповідача порівняно з правами встановленими Законом України «Про споживче кредитування».
Згідно правових висновків, що викладені в Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кркдитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. 
Із змісту наданих позивачем документів, на підтвердження своєї правової позиції Банк обмежив права відповідача в порівнянні із положеннями ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування, тому як Банк на власний розсуд може визначити черговість своїх вимог по поверненню кредиту. 
Згідно із п. 4 Угоди – повернення та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором, в тому числі черговість погашення вимог Банку, здійснюються згідно Умов Договору, а також відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті Банку.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження своєї правової позиції надано Публічну пропозицію ПАТ «Ідея Банк» по приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір. Проте, зазначений документ не містить необхідних реквізитів, а саме не підписаний посадовою особою Банку, відсутній вихідний номер документа та дата. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач підписував Договір та Тарифи Банку. Тому, зазначені документи не можуть бути складовими кредитного договору. 
Як наслідок відповідач не визнає надані позивачем докази, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами., а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Додає, що з наданого стороною позивача розрахунку, заборгованість відповідача станом на 08 липня 2021 року складає 104 978 грн. 42 коп. Дані обставини підтверджуються випискою з рахунку. Відповідач отримав від позивача за період з 25.09.2017 по 07.02.2023 р. кредитні кошти в розмірі 104 978, 42, водночас відповідач за вказаний період сплатив 153 336,50 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку повернуті в розмірі 153 336 грн. 50 коп., відповідно відсутні правові підстави для стягнення із відповідача будь-якої суми заборгованості. 
З урахування наведеного просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенн позовних вимог АТ «Ідея Банк» відмовити. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із вимогами ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа була призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення якстатті 3 ЦК Українизагалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 15 ЦК України, частина першастатті 16 ЦК України).
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея Банк» суд першої інстанції виходив з підставності та доведеності вимог АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача у повному обсязі заборгованості. 
При цьому, місцевий суд виходив з того, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Встановивши, що дійсно ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, на спростування вимог позивача, відповідач не надав жодних доказів, а тому дійшов висновку про задоволення позову. 
З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
Судом встановлено, що 25.09.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № С17.227.73152 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Згідно із п. 2 Угоди, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись з дебетно-кредитною сумою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використогвуватись в рамках Угоди та Договору.
Відповідно до п. 3 Угоди Банк надає Клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15 000 гн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Процентна ставка за користування крдитними коштами Кредитної лінії становить 48,00% річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами Банку (п.3.1-3.4 Угоди). 
Пунктом 4 Угоди передбачено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором, в т.ч. черговість погашення вимог Банку, здійснюватимуться згідно умов Договору, а також відповідно до Тарифів, кі розміщені на сайті Банку.
Пунктом 5.3. угоди передбачено, що клієнт заявляє та гарантує, що у вас є інформація, відомості та документи (в тому числі ті, що склалися в даній угоді та кредитній справі клієнта в банку), які повідомлені та надані банку за виплату одержання кредиту, є достовірними і мають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк переденням угоди заборонено йому в належній формі в повному обсязі інформація, передбачена законодавством України, зазначена інформація йому відомо та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди йому вручено банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та договору він вважає справедливими і такими, що надають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у разі невиконання клієнтом взятих на себе зобов`язань. 'язань.
Також, підписанням Угоди, Клієнт підтвердив, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п. 5.11 цієї Угоди. 
Згідно із п. 5.11 Угоди, річна процентна ставка складає 76,70%. Загальна вартість кредитної лінії складає 474,63 грн. за кожні 1000 грн. використаної Кредитної лінії. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом гошових зобов`язань за Угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п. 3.3 Угоди та за умови використання коштів з Кредитної лінії з використанням Кредитної картки на розрахунки за товари/послуги. 
Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов Кредитного договору, що підтверджується випискою по Поточному рахунку. Проте, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за кредитним договором.
Як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 здійснив 29.04.2022.
У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, 04 січня 2023 року на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. 
Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. 
Також, відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. 
Відповідач у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на 07.02.2023 у відповідача утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості становить 139639,13 грн. та складається із такого: основний борг – 85037,54 грн.; прострочений борг – 19940,88 грн., прострочені проценти – 34098,51 грн. та строкові проценти – 552,2 грн. 
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Згідно із положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із вимогами ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, заборгованість у повному обсязі не погашено, її розмір не спростовано, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності заборгованості за кредитним договором, а саме на підтвердження виконання ним зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Угода № С17.227.73152 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитноi картки, укладена 25.09.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , відповідачем не оспорювалась, недійсною в судовому порядку не визнавалася, а відтак є чинною і підлягає до виконання її сторонами.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена ??законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про те, що АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , підписавши 25.09.2017 Угоду № С17.227.73152 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитноi картки, досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами угоди, з якими він погодився в повному обсязі, оскільки підписав угоду та протягом тривалого часу з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі відсотки.
Доводи апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він підписував Договір і Тарифи банку, а тому наведений розрахунок є неналежним доказом забогованості, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що на спростування наведеного, стороною позивача не наданої жодного доказу. Протягом тривалого періоду часу відповідач користувався наданими Банком коштами, жодних претензій до Банку щодо непідписання Договору та Тарифів не висловлював. Аргументи про те, що ним повернуті кошти, які були надані Банком, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки сплачені відповідачем кошти зараховувались у відповідній черговості, як на погашення відсотків так і на погашення тіла кредиту.
Відтак, сплачена сума кошів не вважається погашенням лише тіла кредиту, в той час як за користування коштами з відповідачем була погоджена відсоткова ставка. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що розмір кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростував, належного контррозрахунку боргу не надав. 
Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором не заявлялось.
Позичальником порушено встановлений договором обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, прострочено повернення чергової частини щомісячного платежу, а тому позикодавець, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, правомірно звернувся з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 серпня 2023 року - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2023 року.

Головуючий          А.В. Ніткевич

Судді:                 С.М. Бойко

С.М. Копняк