ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року	Львів	Справа № 260/5089/23 пров. № А/857/15455/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року (суддя Скраль Т.В. ухвалене в м. Ужгороді) у справі № 260/5089/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, та просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 071350008794 від 19.05.2023 року “Про відмову у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до п. і ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди її роботи: з 01.08.1981 року по 12.01.1983 року в Тячівському районному комбінаті побутового обслуговування населення, з 06.09.1994 року по 07.01.2000 року в Комерційно-виробничому підприємстві “Побутовик”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській" області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з урахуванням періодів її роботи: з 01.08.1981 року по 12.01.1983 року в Тячівському районному комбінаті побутового обслуговування населення, з 06.09.1994 року по 07.01.2000 року в Комерційно-виробничому підприємстві “Побутовик” починаючи з часу набуття нею права на пенсію.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року № 071350008794. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 01.08.1981 по 12.01.1983 та з 06.09.1994 по 07.01.2000 та призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту встановлення інвалідності – 27 квітня 2023 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності та законних підстав для призначення пенсії немає.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 2308 про призначення пенсії по інвалідності.
Проте 19 травня 2023 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області рішенням № 071350008794 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у відповідності до статті 32 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. 
В рішенні про відмову в призначенні пенсії пенсійний орган зазначив, що страховий стаж особи становить 9 років 8 місяців 3 дні. В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи по трудовій книжці від 01.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: з 01.08.1981 по 12.01.1983 (не внесено підстава запису про звільнення з роботи). Також довідка про заробітну плату від 12.05.2023 №93 потребує перевірки обґрунтованості її видачі та достовірності поданих відомостей; з 06.09.1994 по 07.01.2000 (відсутній запис про назву підприємства, на яке особу прийнято на роботу). Крім того, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Таким чином, для зарахування до страхового стажу періодів догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, свідоцтва про народження дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ) необхідно надати в оригіналі. Також звертає увагу, що прізвище особи, зазначене в зверненні як ОСОБА_2 , не відповідає даним паспорта серії НОМЕР_2 від 18.11.1997 ( ОСОБА_3 ).
Не погодившись із рішенням Головного управління ПФУ в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.
Згідно із статтею 1 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтями 6, 7 Закону №1788 передбачено особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Статтею 56 Закону № 1788  передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення. Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.
Слід зазначити, що з 29 липня 1993 року діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07. 1993 року за № 58 (далі - Інструкція № 58), згідно з пунктом 1.1. якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно редакції пункту 2.2. чинній на момент виникнення спірних правовідносин, заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.  До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Як передбачено пунктами 1-3 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частинами 1-2 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи наведені законодавчі норми суд першої інстанції зробив вірний висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.
Позивачкою при поданні заяви 12 травня 2023 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_3 від 01 серпня 1981 року. 
Згідно з записами у трудовій книжці встановлено такі записи про роботу позивача: 01.09.1979 по 31.07.1981 – навчання у Хустському ПТУ;  01.08.1981 – 12.01.1983 – робота в Тячівському районному комбінаті; 09.01.1984 – 16.02.1987 – швачка у Тячівській фабриці художній виробів; 18.04.1990 по 01.09.1994 – швачка  у Тячівському районному комбінаті; 06.09.1994 по 07.01.2000 - швачка  у Комерційно-виробничому підприємстві “Побутовик”.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в трудовій книжці позивача, чітко відображено місце та роботу, яку виконувала позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно не зарахував період роботи, що підтверджується рішенням про відмову у призначенні пенсії.
Також, на підтвердження трудової діяльності в Тячівському районному комбінаті позивач подала до органу Пенсійного фонду України довідку № 93 від 12 травня 2023 року, якою підтверджено факт трудової діяльності у спірних періодах з 01.08.1981 по 12.01.1983. Дана довідка завірена печаткою товариства та підписом керівника.
Як вже було зазначено, в ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи по трудовій книжці від 01.08.1981 серії НОМЕР_1 , оскільки записи до трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: з 01.08.1981 по 12.01.1983 (не внесено підстава запису про звільнення з роботи). Також довідка про заробітну плату від 12.05.2023 №93 потребує перевірки обґрунтованості її видачі та достовірності поданих відомостей; з 06.09.1994 по 07.01.2000 (відсутній запис про назву підприємства, на яке особу прийнято на роботу).
Разом з тим апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.
Поряд з цим органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Зважаючи на викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.08.1981 по 12.01.1983 та з 06.09.1994 по 07.01.2000 є протиправною, так як вищевказані періоди підтверджується записами в трудовій книжці позивача, а тому необхідно зарахувати вищевказаний період роботи до страхового стажу позивача. 
Поряд з цим, як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19 травня 2023 року № 071350008794 про відмову в призначенні пенсії відповідач 2 зазначає, що загальний трудовий стаж позивача становить 9 років 8 місяців 3 дні.
Статтею 32 Закону № 1058  передбачено, що особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.
Абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1058  передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно з статтею 45 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Відтак, оскільки, ОСОБА_1 60 років досягнула 03 березня 2022 року, та із заявою про призначення пенсії звернулася 12 травня 2023 року, а інвалідність встановлено 27 квітня 2023 року, то призначення пенсії має відбутися з 27 квітня 2023 року.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що із зарахуванням до страхового стажу позивачки вищевказаного періоду роботи, сукупний страховий стаж ОСОБА_1 становить понад 15 років, що є достатнім для призначення їй пенсії по інвалідності. 
Враховуючи наведене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачі пенсії від 19 травня 2023 року № 071350008794 діяло всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
А відтак, з огляду на право позивача на призначення пенсії по інвалідності, з метою ефективного захисту прав позивача судом першої інстанції вірно зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області призначити позивачу пенсію по інвалідності.
Статтею 30 Закону № 1058 передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".
Відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, за заявою позивачки від 12 травня 2023 року про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію – Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області за результати розгляду заяви позивачки про призначення пенсії рішення, є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.
Враховуючи наведене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області від 19 травня 2023 року № 071350008794 щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності та необхідність захисту порушеного права позивачки, шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 01.08.1981 по 12.01.1983 та з 06.09.1994 по 07.01.2000 та відповідно призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту встановлення інвалідності – 27 квітня 2023 року.
Враховуючи все викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі №260/5089/23 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга