ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5496/23 Справа № 209/39/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року в цивільній справі номер 209/39/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5964134. Забезпеченим транспортним засобом згідно з вказаним Полісом страхування, зі строком дії з 03.09.2021 року до 02.09.2022 року, виступає автомобіль «Chevrolet Aveo» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , яким правомірно керував ОСОБА_2 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну встановлена полісом у розмірі 130000,00 грн, франшиза – 2600,00 грн.
27.11.2021 року ОСОБА_2 в м. Дніпро на перехресті доріг, керуючи забезпеченим транспортним засобом, згідно з Полісом №АР/5964134, - автомобілем «Chevrolet Aveo», держаний номерний знак НОМЕР_1 , не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2021 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП. Страхову компанію було вчасно повідомлено про страховий випадок та подано повідомлення про настання події, а у подальшому 03.12.2021 року було спрямовано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування за полісом страхувальника №АР/5964134 від 01.09.2021 року. 
Згідно з відповіддю від 17.05.2022 року №39-СК відповідачем на вказану заяву позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП, на підставі п. 1.1 ст. 1, п. 3.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
ОСОБА_2 правомірно володів та керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно з отриманою у страхової компанії ремонтної калькуляції «AUDATE» №44442.v від 24.01.2022 року, підготовленої спеціалістами страховика, вартість матеріального збитку, завданого власнику, тобто йому - ОСОБА_1 , автомобіля «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 158926,92 грн. 
Таким чином, відмова страхової компанії у здійснені страхового відшкодування є неправомірною. В даному випадку мав місце страховий випадок, ДТП мало місце із забезпеченим транспортним засобом, яким правомірно керував ОСОБА_2 , тому вважає, що є необхідність стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн. 
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП, в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, згідно з Полісом №АР/5964134 у розмірі 130000,00 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати по цій справі.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування – задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, згідно з Полісом №АР/5964134 у розмірі 127400,00 (сто двадцять сім тисяч чотириста) грн.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1557,48 грн. 
Із вказаним рішенням не погодилось ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», подало апеляційну скаргу, просило апеляційний суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неправильному застосуванні чинного законодавства України.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик.
При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з п 22.1. ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку позивач виступає як потерпіла особа, так і Страхувальник за договором страхування №АР/5964134.
Як вбачається з наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником пошкодженого автомобіля є позивач.
Таким чином, в даному випадку відсутня третя особа, якій нанесено матеріальну шкоду в результаті ДТП, що мала місце 27.11.2021 року.
Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
В даному випадку, оскільки страхувальник та потерпіла особа - одна й та ж особа, то цивільно-правова відповідальність за договором страхування №AP/5964134 не виникає.
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за своєю суттю є договором на користь третьої особи,оскільки відповідно до його предмету забезпечуються права саме третьої іншої) особи на отримання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а за Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик не здійснює страхове відшкодування страхувальнику (особі, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність).
Від позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Осипенко А.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.04.2023 року по цивільній справі 
209/39/23 залишити без змін.
Відмова страхової компанії у здійсненні страхового відшкодування є неправомірною. В даному випадку мав місце страховий випадок, ДТП мало місце із забезпеченим транспортним засобом, яким правомірно керував ОСОБА_3 . Таким чином, вірним має бути висновок про необхідність стягнення з відповідача ПрАТ «CK «Євроїнс Україна» на користь позивача ОСОБА_1 суми страхового відшкодування (матеріальна шкода, завдана в результаті ДТП), в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну (згідно з Полісом №AP/5964134), у розмірі 127400 грн.
Крім того, долучена до апеляційної скарги відповідачем довіреність №21-ЮР від 12.01.2023 не надає право ОСОБА_4 подавати до суду «апеляційну скаргу» від імені відповідача — Страхової компанії, адже така дія відсутня в цій довіреності.
Отже, подана відповідачем апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони 03.09.2021 року уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5964134. Забезпеченим транспортним засобом згідно з Полісом страхування №АР/5964134 виступає автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 15, 46). 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року встановлено, що 27.11.2021 року о 16:40 ОСОБА_2 в м. Дніпро на перехресті доріг Полтавського Шосе та вул. Белградської, керуючи транспортним засобом, згідно з Полісом №АР/5964134, автомобілем «Chevrolet Aveo», держаний номерний знак НОМЕР_1 , не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для учасників руху об`їзду та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Особою винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 (а.с. 31-32).
01.12.2021 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, яка 
в подальшому може бути визнана страховим випадком від страхувальника та повідомив про ДТП, 
яка мала місце 27.11.2021 року (а.с. 56-58).
03.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою та із заявою про страхове відшкодування (а.с. 54-55).
Актом №В-44442/1/2021 від 16.02.2022 року про відмову у виплаті страхового відшкодування/страховій виплаті, відповідач повідомив позивача, що факт страхового випадку не встановлений, оскільки страхувальник і потерпілий одна і та ж особа (а.с. 59).
Згідно з відповіддю за вих. №813-ЮР від 14.11.2022 року відповідач зазначив, що було прийнято рішення про відмову у здійсненні ОСОБА_1 страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , при ДТП від 27.11.2021 року (а.с. 13-14).
Відповідно до ремонтної калькуляції №44442.V від 24.01.2022 року вартість відновлюваного ремонту автомобілю «Renault Sandero». державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 158926,92 грн. Вказана вартість не заперечувалась відповідачем (а.с. 16-25).
У повідомленні голови правління ПАТ «СК «Євроінс Україна» № 39-СК від 17.05.2022 року вказано, що відповідач не має правових підстав для виплати страхового відшкодування (а.с. 26-27).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в розмірі 127400,00 грн з урахуванням суми франшизи – 2600,00 грн, оскільки мав місце страховий випадок.
З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних ТЗ згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»).
Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно пп. 33.1.4. ст. 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п.33.2 ст.33 зазначеного вище закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
У відповідності до п.2.2. ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
З матеріалів справи вбачається, що сторони 03.09.2021 року уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5964134. Забезпеченим транспортним засобом згідно з Полісом страхування №АР/5964134 виступає автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2021 року встановлено, що 27.11.2021 року о 16:40 ОСОБА_2 в м. Дніпро на перехресті доріг Полтавського Шосе та вул. Белградської, керуючи транспортним засобом, згідно з Полісом №АР/5964134, автомобілем «Chevrolet Aveo», держаний номерний знак НОМЕР_1 , не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для учасників руху об`їзду та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Особою винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 .
01.12.2021 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком від страхувальника та повідомив про ДТП, яка мала місце 27.11.2021 року.
03.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою та із заявою про страхове відшкодування.
Таким чином, виходячи з наведеного, страховиком у даних правовідносинах є ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», особа, відповідальність якого застрахована є ОСОБА_2 , який був водієм автомобіля марки «Chevrolet Aveo», держаний номерний знак НОМЕР_1 , та який допустив порушення ПДР України, а також ОСОБА_1 , який є потерпілим, як власник автомобіля марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , якому завдана матеріальна шкода.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ» (стаття 3 цього закону) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного закону).
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про те, що оскільки ОСОБА_2 є особою, відповідальність якого застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, правомірно керував транспортним засобом, навмисних дії позивача, спрямованих на настання страхового випадку та інших дій, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом не встановлено, тому мав місце страховий випадок, отже позивач мав право отримати страхову компенсацію.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: