ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5145/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 листопада 2023 року                                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Беспалов О.О.
                                                  Ключкович В.Ю. 

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амелін-30» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амелін-30» про зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

          Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амелін-30», в якому просив суд зобов`язати ТОВ «Амелін-30» протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Особняк Баккалинського», розташований по вул. Іллєнка, 30 у місті Києві, на умовах і в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
          Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
          Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
          Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Амелін-30» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Судом першої інстанції встановлено, що у ЗМІ набула суспільного резонансу інформація про загрозу знищення щойно виявленого об`єкту культурної спадщини - Особняка Баккалинського по вул. Іллєнка, 30 у місті Києві внаслідок передачі рішенням Київської міської ради від 22.04.2021 № 910/958 ТОВ «Амелін-30» земельної ділянки за вказаною адресою для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональної адміністративної будівлі, для благоустрою території та паркінгу.
Наказом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) від 27.04.2021 № 29 за поданням Громадської організації «Мапа Реновації» Особняк Баккалинського (далі - Особняк) внесено до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Особняк зведений в 1901 році в стилі історизм із рисами неоренесансу. Він був у складі садиби, яка належала підполковнику у відставці Пилипу Баккалинському (1835 - 1908), учаснику російсько-турецької війни на Балканах 1877-1878 років. Його могила має статус пам`ятки історії та перебуває під охороною держави (розпорядження Київської міської державної адміністрації від 07.05.1997 № 591). У радянські часи особняк націоналізували, там містилися різні установи. До відселення на початку 2010-х років будівлю, займав один із підрозділів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.
Особняк площею 184,4 кв.м є цінним зразком житлової забудови Лук`янівки початку 20 століття. Останній збережений зразок одноповерхової житлової забудови колишньої Великої Дорогожицької вулиці (нині вул. Ю. Іллєнка). Будинок одноповерховий з дерев`яним мезоніном з боку подвір`я, цегляний, у плані Т-подібний. Весь пишний декор виконано в цеглі. Центр композиції симетричного головного фасаду - портал, фланкований безордерними пілястрами та енергійно прокресленим архівольтом. Такі самі пілястри на флангах фасаду. Обабіч входу з напівциркульною перемичкою - по три прямокутні вікна, обрамлені класицистичними лиштвами з високими прямими сандриками. Вище проходить фриз з кронштейнами, які підтримують карниз. Підвіконний гурт, фільонки (вертикальні у простінках та горизонтальні під вікнами) доповнюють насичену пластику фасаду. Вісь симетрії підкреслено також люкарною з трикутним фронтончиком та невеликим парапетом обабіч, розташованим вздовж краю двосхилого даху.
Особняк зберіг оригінальне архітектурне оздоблення фасаду, історичні нашарування, не зазнав змін об`ємно-просторової структури.
Особняк стоїть на червоній лінії забудови вулиці. Від вуличного хідника відокремлений вузьким газоном, обмеженим невисокою підпірною стіною, в якій влаштовано сходи до парадного входу.
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний Особняк на підставі договору купівлі-продажу з 16.11.2018 належить ТОВ «Амелін-30».
Рішенням Київської міської ради від 22.04.2021 № 917/958 товариству надано земельну ділянку за вказаною адресою для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональної адміністративної будівлі, для благоустрою території та паркінгу.
Відповідно до інформації Департаменту від 29.12.2021, на підставі листа Громадської організації «Мапа Реновації» від 26.04.2021 та поданих нею, визначених Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501), Департаментом 27.04.2021 прийнято наказ про занесення Особняку до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва.
28.04.2021 Департамент листом  повідомив ТОВ «Амелін-30», як власника Особняка по вул. Іллєнка, 30 про занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини та надав належним чином завірену копію наказу від 27.04.2021 № 29.
14.01.2022 Департаментом на адресу ТОВ «Амелін-30» направлено припис щодо необхідності укладення в десятиденний термін з дня отримання цього припису відповідного охоронного договору. Підставою для винесення припису став той факт, що товариством, впродовж майже дев`яти місяців з моменту інформування його про необхідність вчинення таких дій, укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не ініціювало .
          Оскільки ТОВ «Амелін-30» зобов`язання накладені приписом у місячний строк не виконав , позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду цієї адміністративної справи охоронний договір на вищезазначену пам`ятку архітектури не укладено, і відповідач з відповідною заявою до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не звертався.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Частинами 4, 5 статті 54 Конституції України передбачено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
          Так, правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини». Охорона об`єктів культурної спадщини визнається одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
          Отже, держава в особі її органів зобов`язана забезпечувати на своїй території охорону об`єктів культурної та історичної спадщини, вживати заходи для здійснення обліку таких об`єктів, запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечувати їх захист, збереження та утримання, що, головним чином, спрямовано на захист суспільного (публічного) інтересу.
          Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує як найменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
          Наразі, ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на пі об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
          Таким чином, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
          Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
          Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.
          Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини», є адміністративним договором.
          Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суд від 23.12.2019 року у справі №806/1536/18.
          Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
          Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року №1768 (далі - Порядок №1768).
          Пунктом 2 Порядку №1768 визначено обов`язок власника пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування.
          Відповідно до пункту 5 Порядку №1768 в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
          Відповідно до пункту 6 Порядку №1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1: 50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.
          Отже, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані додаткові документи.
          Судом першої інстанції було встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( Особняк Баккалинського) на підставі договору купівлі-продажу з 16.11.2018 належить ТОВ «Амелін-30» .
Рішенням Київської міської ради від 22.04.2021 № 917/958 товариству надано земельну ділянку за вказаною адресою для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональної адміністративної будівлі, для благоустрою території та паркінгу.
Разом з тим, нерухоме майно (Особняк Баккалинського) за адресою: м. Києві, вул. Іллєнка, 30, - є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини.  Наказом Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)  від 27.04.2021 № 29 за поданням Громадської організації «Мапа Реновації» Особняк Баккалинського внесено до Переліку об`єктів культурної спадщини міста Києва як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.
Наразі, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради листом від 28.04.2021 повідомив ТОВ «Амелін-30», як власника Особняка по вул. Іллєнка, 30 про занесення об`єкту нерухомості до Переліку об`єктів культурної спадщини та надав належним чином завірену копію наказу від 27.04.2021 № 29.
          Отже, з урахуванням наведеного вище, відповідач, як власник щойно виявленого об`єкту архітектури за адресою: вул. Іллєнка, 30, м. Київ, був зобов`язаний у продовж місяця з моменту повідомлення його як власника Особняка по вул. Іллєнка, 30 про занесення його до Переліку об`єктів культурної спадщини, укласти з Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) охоронний договір.
          Колегією суддів встановлено, що на час розгляду цієї адміністративної справи охоронний договір на вищезазначену пам`ятку архітектури відповідачем не укладено. 
Також, встановлено, що власник будинку з відповідною заявою до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не зверталось.
          Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання ТОВ «Амелін-30» протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Особняк Баккалинського», розташований по вул. Іллєнка, 30 у місті Києві, на умовах і в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
          За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні.
          Інші  доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
          Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМЕЛІН-30»  залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович

          (повний текст постанови складено 22.11.2023р.)