ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7538/23 Справа № 204/10370/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого - судді Демченко Е.Л.
                       суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
        при секретарі – Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, ОСОБА_4 про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

       У грудні 2021 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ПН ДМНО ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 19 жовтня 2017 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, відповідно до якого вона отримала в дар 54/100 частки домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 . Зазначене домоволодіння розташоване на двох земельних ділянках, які також 19 жовтня 2017 року, на підставі договорів дарування, були отримані нею в дар від ОСОБА_3 .
       Зазначала, що у червні 2021 року від приватного нотаріуса вона дізналася, що її право власності було скасоване на підставі наказу Міністерства юстиції України №3974/5 від 18 грудня 2018 року. 09 липня 2021 року Міністерство юстиції України, на адвокатський запит, надало копію наказу від 18 грудня 2018 року №3974/5 та копію висновку від 10 грудня 2018 року комісії з питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації з результатів розгляду скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року. Відповідно до висновку комісії з питань розгляду скарг в сфері державної реєстрації зазначено, що приватним нотаріусом Солошенко Ю.В. було порушено вимоги законодавства в сфері державної реєстрації, оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також оскільки були наявні суперечки між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки приватним нотаріусом не встановлено наявність вже зареєстрованого в реєстрі на нерухоме майно до 2013 року права власності ОСОБА_2 на вказане домоволодіння.  
       Вказувала, що  ОСОБА_3 до підписання з нею договору дарування була власником домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 , на підставі договору домашньої угоди, укладеної з ОСОБА_6 , та 19 січня 1990 року вона звернулася до голови Красногвардійського районного виконавчого комітету про узаконення самочинно побудованого житлового будинку. Факт того, що будинок був зведений самочинно і що станом на 1986 рік власницею його була саме ОСОБА_7 , підтверджується відповіддю МБТІ від 23 серпня 1990 року №144. З даної відповіді вбачається, що домоволодіння складається з двох житлових будинків, один з яких на праві власності належить ОСОБА_8 , а інший ОСОБА_9 , є самовільно збудованими та продавались на підставі домашніх угод. 26 червня 1990 року на підставі рішення Красногвардійської районної ради народних депутатів №319/18 було проведено узаконення житлового будинку, а відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 1991 року визнано право власності останньої на житловий будинок АДРЕСА_1 . 15 жовтня 1993 року ОСОБА_3 отримала рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів про затвердження ідеальної частки домоволодіння, а 26 листопада 1993 року їй було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння, яке було зареєстроване в реєстрі нерухомості МБТІ. Крім того, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 23 листопада 2000 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку за вказаною адресою домоволодіння, тому до укладення договору дарування саме ОСОБА_3 була законним та належним власником домоволодіння та мала усі права щодо вільного розпорядження ним.
       Посилаючись на те, що рішення ПН ОСОБА_5 було законним та обґрунтованим, та за вказаною адресою знаходиться два житлових будинки, які належать двом різним особам, а ОСОБА_2 під час подання своєї скарги не зазначила про це, чим фактично позбавила власності іншу особу, а тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати пункт 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» за №3974/5 від 18 грудня 2018 року в частині задоволення скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2017 року №37673612 ПН ДМНО ОСОБА_5 ; визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» за №3974/5 від 18 грудня 2018 року в частині внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №37673612, що стосується домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 ; зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про скасування записів зроблених на підставі пункту 2 наказу Міністерства юстиції за №3974/5 від 18 грудня 2018 року і повернути в попередній стан відомості про те, що позивач є власником 54/100 вказаного домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 .
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
       В апеляційній скарзі позивачка, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позов. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи. Міністерство Юстиції України та суд залишили без уваги те, що за спірною адресою знаходяться два різні будинки. З різними реєстраційними номерами об`єктів нерухомого майна. Вона та ОСОБА_2 власники різних об`єктів нерухомого майна та Міністерство Юстиції України своїми діями грубим чином порушило її права власника. 
       25 серпня 2023 року Міністерство юстиції України надали відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошували на тому, що жодних законних прав позивачки вони своїми діями не порушували. 
       04 вересня 2023 року ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошувала на тому, що підставою позову стало те, що порушені майнові права позивачки, а не те, що за спірною адресою два різних будинка з різними реєстраційними номерами. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до копії договору дарування від 19 жовтня 2017 року, посвідченого ПН ДМНО Солошенко Ю.В., ОСОБА_10 (до укладення шлюбу – ОСОБА_11 ) подарувала позивачці 54/100 частки домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
       На підставі даного договору дарування державним реєстратором – приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37673612 від 20 жовтня 2017 року, про що було зроблено запис про право власності 22924298 від 19 жовтня 2017 року.
       Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 28 вересня 2018 року, а також станом на час укладення вказаного договору дарування 19 жовтня 2017 року, в Реєстрі містилися відомості про те, що власником домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 , є відповідачка ОСОБА_2 (реєстраційний номер майна 13672354).
       Сторонами в судовому засіданні визнано, що питання поділу чи виділу домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1 , не вирішувалося.
       24 жовтня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень №37673612 від 20 жовтня 2017 року, прийнятого державним реєстратором – ПН ДМНО Солошенко Ю.В. стосовно реєстрації права власності на домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 . В обґрунтування скарги відповідач ОСОБА_2 вказувала, що вона є власницею житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , про що до Реєстру прав власності на нерухоме майно 26 серпня 2008 року було внесено запис про присвоєння даному об`єкту нерухомості реєстраційного номеру 13672354; правом вчиняти від її імені та в її інтересах юридично значущих дій, зокрема, звертатися до органів реєстрації для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно вона нікого не наділяла (т.1 а.с.166-167).
       Листом від 08 листопада 2018 року Міністерством юстиції України було спрямовано позивачу копію скарги ОСОБА_2 та повідомлено про те, що дату, час та місце розгляду скарги буде опубліковано в підрозділі «Засідання Комісії» розділу «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» за посиланням з офіційного сайту Мін`юсту. В подальшому на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про розгляд 10 грудня 2018 року по суті скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2018 року за №33637-33-18, тип об`єкта нерухомого майна: домоволодіння та земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 .
       Висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2018 року №33637-33-18 від 10 грудня 2018 року рекомендовано задовольнити скаргу ОСОБА_2 у повному обсязі, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2017 року №37673612, прийняте ПН ДМНО Солошенко Ю.В., та тимчасово заблокувати доступ нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 місяць. Вказаний висновок обґрунтований тим, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального Солошенко Ю.В. було порушено статті 10,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також оскільки були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки приватним нотаріусом Солошенко Ю.В. не встановлено наявність вже зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 2013 року права власності ОСОБА_2 на домоволодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 13672354).
       Наказом Міністерства юстиції України №3974/5 від 18 грудня 2018 року, на підставі вказаного висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2018 року №33637-33-18, скаргу ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року задоволено у повному обсязі, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2017 року №37673612, прийняте ПН ДМНО Солошенко Ю.В., та тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 місяць. 
       Станом на час розгляду справи власником нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_1 , є третя особа по справі ОСОБА_4 .
       Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що було встановлено, що станом на день прийняття ПН  ОСОБА_5  спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 жовтня 2017 року №37673612 були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки ПН  ОСОБА_5  не враховано наявність вже зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 2013 року права власності ОСОБА_2  на домоволодіння, розташоване у  АДРЕСА_1  
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним. 
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
       Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
       Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
       Згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Тобто, у згаданих нормах Основного Закону України втілено принцип обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом). 
       Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
       Пунктом 7 частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.
       Відповідно до пункту 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).
       Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
       Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом.
       Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі.
       До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника – довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
       Відповідно до пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує, які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
       Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду
(пункт 9 Порядку №1128).
       24 жовтня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень №37673612 від 20 жовтня 2017 року, прийнятого державним реєстратором – ПН ДМНО Солошенко Ю.В. стосовно реєстрації права власності на домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , за позивачкою ОСОБА_1 . 
       Висновком Комісії було встановлено, що ПН ДМНО  ОСОБА_5 було порушено статті 10,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також оскільки були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки приватним нотаріусом Солошенко Ю.В. не встановлено наявність вже зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 2013 року права власності ОСОБА_2 на домоволодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер майна 13672354).
       Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок проведення державної реєстрації прав.
       Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
       У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (частина перша статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
       Наказом Міністерства юстиції України №3974/5 від 18 грудня 2018 року, на підставі вказаного висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2018 року №33637-33-18, скаргу ОСОБА_2 від 19 жовтня 2018 року задоволено. 
       З матеріалів справи вбачаються розбіжності стосовно зареєстрованого права власності дарувальника ОСОБА_12 та доводи приведені в апеляційній скарзі цього не спростовують. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.        
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2023 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

        Головуючий:                                                Е.Л.Демченко

                Судді:                                                        Т.Р.Куценко 

                                                                        М.О.Макаров