КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи: №759/2216/22 
номер провадження №22-ц/824/271/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
10 жовтня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
               судді - доповідача                       Білич І.М.
               суддів                                            Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
               за участю:  представника відповідача - Хміль В.М. 
                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хміль Вячеслава Миколайовича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду міста Києва Шум Л.М.,
у цивільній справі №759/2216/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
в с т а н о в и л а:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого просив стягнути матеріальні збитки у розмірі 91 489 грн. 01 коп. та судові витрати, які складаються з: витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.; судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.; витрати на проведення оцінки завданого матеріального збитку автомобілю після ДТП у розмірі 2 500 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 30 вересня 2021 року о 18 год. 50 хв. по пр-ту Перемоги у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volvo 850», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП визнано ОСОБА_1 . Згідно звіту про оцінку КТЗ від 23 жовтня 2021 року за № 06-23/10, виготовленому ФОП ОСОБА_3 , за результатом аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу «Hyundai» встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 195 238 грн. 77 коп.; ринкова (дійсна) вартість КТЗ без аварійних пошкоджень становить 288 620 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ, становить 135 058 грн. 59 коп. У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Розглянувши вказану заяву, МТСБУ прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 103 749 грн. 76 коп. За вказаних обставин, з відповідача підлягає до стягнення різниця між збитком, визначеним відповідно до звіту про оцінку КТЗ від 23 жовтня 2021 року за № 06-23/10 та виплаченим МТСБУ страховим відшкодуванням.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 91 489 грн. 01 коп., витрати за проведення оцінки завданого матеріального збитку автомобіля у розмірі 2 500 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., судові витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. 
 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Хміль В.М. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог, відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що при визначенні розміру відшкодування позивач не врахував коефіцієнт фізичного зносу. Вказуючи, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження Нацкомфінпослуг від 09 квітня 2019 року за № 538, у МТСБУ виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду у в межах ліміту страхових сум, що становить 130 000 грн. Вважаючи, що у даній справі МТСБУ повинно бути залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, вважав, що заявлена позивачем та його представником сума судових витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. не співмірна з фактично виконаними адвокатом Покоєвичем А.О. дій.
 
08 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в результаті ДТП, винним у якому, постановою суду визнано відповідача, становить 195 238 грн. 77 коп. В рахунок відшкодування матеріальної шкоди, МТСБУ прийняло рішення про сплату йому коштів у сумі 103 749 грн. 76 коп. У зв`язку з наведеним, кошти у сумі 91 489 грн. 01 коп., що є різницею між завданими йому збитками та страховим відшкодуванням, підлягає покладенню на відповідача.
 
16 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив з якої вбачається, що скаржник не погоджується із доводами позивача та просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу. Вказуючи, що згідно звіту про оцінку КТЗ № 06-23/10 від 23 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу унаслідок ДТП становить 135 058 грн. 59 коп. Згідно висновку експерта № 2609 від 20 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку становить 113 761 грн. 16 коп. В рамках страхової виплати, позивач отримав страхове відшкодування у сумі 113 761 грн. 16 коп. Таким чином, виходячи з розміру матеріальних збитків зазначених у звіті, суд повинен був розглянути питання стягнення з відповідача різниці в розмірі 21 297 грн. 43 коп., а в розумінні висновку експерта, підстави для стягнення з відповідача збитків, відсутні.
 
У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Позивач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та звітом про доставку судової повістки-повідомлення на електронну адресу його представника.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися  в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав від МТСБУ частину страхового відшкодування на погашення завданих йому матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля «Hyundai» д/н НОМЕР_2 в розмірі 103 749 грн. 76 коп. та проведеною експертизою встановлено, що остаточна сума матеріального збитку, завданого позивачу у зв`язку із пошкодженням його автомобіля складає 135 058 грн. 59 коп. Таким чином, розмір недоплаченого відшкодування матеріального збитку склав 91 489 грн. 01 коп. (195 238 грн. 77 коп. - 103 749 грн. 76 коп.).
Однак, погодитися з вказаним висновком суду в повній мірі не можливо, виходячи з наступного.
 
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що 30 вересня 2021 року о 18 год. 50 хв. по пр-ту Перемоги у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volvo 850», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП визнано ОСОБА_1 .
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина відповідача у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. 
Згідно звіту про оцінку КТЗ № 06-23/10 від 23 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійного пошкодження КТЗ Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 135 058 грн. 59 коп.
Згідно листа МТСБУ від 06 грудня 2021 року за № 3-01-б/44096, останнім прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 103 749 грн. 76 коп.
Частиною 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 497/470/2021, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.
 
З матеріалів справи вбачається, що  відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 вересня 2021 року та у якій було пошкоджено транспортний засіб, належний на праві власності ОСОБА_2 . 
На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була, у зв`язку чим, він звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно листа МТСБУ від 06 грудня 2021 року за № 3-01-б/44096, останнім прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 103 749 грн. 76 коп.
Разом з тим, згідно звіту про оцінку КТЗ № 06-23/10 від 23 жовтня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійного пошкодження КТЗ Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 135 058 грн. 59 коп.
З огляду на наведене, слід погодитися з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.
 
Однак, визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача, суд першої інстанції не звернув належної уваги на звіт про оцінку КТЗ № 06-23/10 від 23 жовтня 2021 року, згідно якого, вартість матеріального збитку заподіяного позивачу становить 135 058 грн. 59 коп.
Отже, враховуючи, що вартість матеріального збитку заподіяного позивачу становить 135 058 грн. 59 коп., а МТСБУ відшкодовано позивачу матеріальну шкоду у сумі 103 749 грн. 76 коп., колегія судді приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактично завданою матеріальною шкодою та виплатою, проведеною МТСБУ, що становить 31 308 грн. 83 коп. (135 058 грн. 59 коп. - 103 749 грн. 76 коп.).
При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на висновок експерта № 2609 від 20 жовтня 2021 року, оскільки його було подано з порушенням приписів процесуального законодавства, без підтвердження неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує його під час перегляду оскаржуваного рішення.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Судом при розгляді справи встановлено, що інтереси позивача у суді першої інстанції представляв адвокат Покоєвич А.О. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 01 лютого 2022 року виданого на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 05 січня 2022 року.
Згідно договору про надання правової допомоги від 05 січня 2022 року укладеного між АО «Захист у криміналі», в особі голови адвокатського об`єднання Покоєвича А.О., та ОСОБА_2 , адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а саме: подача позовної заяви про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний надавати усю необхідну інформацію щодо предмету договору. Вартість послуг за даним договором становить 12 000 грн.
05 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив на користь АО «Захист у криміналі» кошти за договором про надання правової допомоги № б/н від 05 січня 2022 року у розмірі 12 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 05 січня 2022 року.
 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно частин 4-5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
Дослідивши надані стороною позивача докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, виходячи зі складності справи та реально виконаних адвокатом робіт, ціни позову та значенням справи для сторін, враховуючи наявність підстав для зменшення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача з 91 489 грн. 01 коп. до 31 308 грн. 83 коп., колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача, визначену судом першої інстанції, з 12 000 грн. до 4 000 грн., що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог та відповідає вимогам розумності та справедливості.
 
Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 вказаної статті встановлено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 91 489 грн. 01 коп. до 31 308 грн. 83 коп. та витрат на правничу допомогу з 12 000 грн. до 4 000 грн.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и  л а:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хміль Вячеслава Миколайовича задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2022 року змінити шляхом зменшення розміру шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з 91 489 грн. 01 коп. до 31 308 грн. 83 коп.
Зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з 12 000 грн. до 4 000 грн.
В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 травня 2022 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                      
 
Судді: