ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2597/21  Номер провадження 22-ц/814/560/23	Головуючий у 1-й інстанції Білінська О.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дорош А.І., Триголов В.М.,
секретар Владіміров Р.В.,
з участю представника багку – адвоката Старча А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс-Банк»
на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2021 року, постановлене суддею Білінською О.В. (повний текст складено 23 листопада 2021 року), 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:

15.04.2021 АТ «Правекс-Банк» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредиитним договором у розмірі 276 942,44 дол. США., а також судові витрати по оплаті судового збору у сумі 4 154,14 грн.
В обгрунтування підстав позову зазначає, що 10.10.2008 між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір №6426-005/08Р, за умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000,00 дол. США строком до 10.10.2023 зі сплатою 14,49% річних. 
У якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №6426-005/08ВР від 10.10.2008. За умов такого договору поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повномі обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 
За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, допущено порушення зобов`язань щодо повноти та своєчасності їх внесння, унаслідок чого станом на 01.06.2020 утворилася заборгованість, що складається із: 34 023,00 дол. США – заборгованість за кредитом; 53 853,33 дол. США – заборгованість за відсотками; 39567,82 дол. США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 80 379,73 дол. США – пеня за несвоєчасне повернення відсотків.
Із підстав викладеного, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів у солідарному порядку 3% річних у розмірі 86 864,04 грн. та подвійну облікову ставкуНБУ у розмірі 190 078,40 грн., а всього 276 942,44 грн.
       Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.11.2021 у задоволенні позовних вимог АТ «Правекс-Банк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – відмовлено за безпідставністю.
       АТ «Правекс-Банк» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального закону просить скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
       Із підстав, раніше викледених у позовній заяві, доводить не виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором №6426-005/08Р від 10.10.2008. Тоді як діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. 
       Зазначає, що у справі №646/10982/16-ц судовим рішенням установлено факт видачі кредитних коштів та факт наявності заборгованості за кредитним договором №6426-005/08Р від 10.10.2008, який станом на 28.05.2015 ставновив 62 432,36 дол. США, із яких: 34 023,00 дол. США –кредит, 28 409,36 дол. США –відсотки. Натомість, предметом розгляду цієї справи є стягнення 3% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки. 
       Також у справі №646/10982/16-ц установлено звернення до суду із позовом поза межами строку позовної давності, що позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи, але не корелюється із припиненням зобов`язань.
       Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №918/329/16, за змістом якої формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування 3% річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК України та додатковими вимогами у розумінні ст.266 цього Кодексу.
       Звертає увагу, що нараховані 3% річних проведені на суму 34 023,00 дол. США, тобто тіло кредиту, заборгованість за яким установлена рішенням суду у справі №646/10982/16-ц, а позов про її стягнення подано у межах строку позовної давності.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення та відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.12.2022.
15.06.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідачів на апеляційну скаргу, яку просять залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обгрунтоване.
Звертають увагу, що рішенням суду у справі №646/10982/16-ц установлено, що строк користування кредитом припинився достроково 11.06.2011, що відповідає вимогам п.4.4. кредитного договору.
Просять застосувати до спірних правовідносин позицію Верховного Суду, сформовану у справах №715/1452/19 від 20.01.2021, №755/5872/19 від 24.02.2021, №727/4474/17-ц від 21.12.2020, за змістом якої безпідставним є стягнення 3% річних.
12.06.2023 відповідач ОСОБА_2 звернувся в апеляційний суд із заявою про розгляд справи за його відсутності з урахуванням поданого ним відзиву на апеляційну скаргу. 
У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.10.2008 між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 (позичальник) укладено кредитний договір №6426-005/08Р, за умов якого банк надає позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 35 000,00 дол. США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного договору (п.1.1. кредитного договору).
Згідно з п.1.2. такого договору, кредит надається позичальникові строком з 10.10.2008 до 10.10.2023 зі сплатою 14,49% річних.
У кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 1% річних, починаючи від розміру, встановленого у п.1.2. даного договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобов`язання, однак не виконав їх або виконав не у повному обсязі (п.1.3. кредитного договору).
За змістом п.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами у сумі 194,00 дол. США щомісяця, до 10 числа наступного місяця.
Шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоду про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного договору, припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника (п.4.4 кредитного договору)./а.с.10-19/
10.10.2008 між ОСОБА_2 (поручитель) та АКБ «Правекс-Банк» (кредитор) укладено договір поруки №6426-005/08Р, за яким поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань ОСОБА_4 (позичальник) за кредитним договором №6426-005/08Р від 10.10.2008 та можливих змінта доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 10.10.2023 у розмірі 35 000,00 дол. США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (п.1.1. договору поруки).
Відповідно до п.4.1. договору поруки даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 10.10.2026./а.с.20-21/
Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.10.2017 (справа №646/10982/16-ц), яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 14.05.2018, позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №6426-005/08Р від 10.10.2008 у розмірі 62 432,36 дол. США станом на 28.05.2015 – залишено без задоволення.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання поруки припиненою - залишено без задоволення./а.с.71-72, 73-75/
Постановою Верховного Суду від 15.01.2020 (справа №646/10982/16-ц) рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.10.2017 та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14.05.2018 у частині вирішення позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» до  ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за відсотками скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення; у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» до  ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення відсотків відмовлено. В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду місті Харкова від 02.10.2017 та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14.05.2018 залишено без змін.
При постановленні такого рішення, суд касаційної інстанції виходив із того, що строк кредитування відповідно до умов кредитного договору змінено на 11.06.2011, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо спливу позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту є правильними та обґрунтованими. Одночасно Верховний Суд визнає помилковим застосування позовної давності, як підстави для відмови у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідачів відсотків, нарахованих за кредитним договором після спливу строку кредитування. Правильним в оцінці спірних правовідносин є висновок про те, що банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки й пеню, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)./а.с.76-80/
15.04.2021 АТ «Правекс-Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, складеного АТ «Правекс-Банк» станом на 01.06.2020 загальна заборгованість за кредитним договором складає 207 823,88 дол. США, а саме: кредит – 34 023,00 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 39 567,82 дол. США; відсотки – 53 853,33 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків – 80379,73 дол. США./а.с.22-27/; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період із 16.10.2019 по 16.10.2020 – 190 078,40 грн.; 3% річних за користування грошовими коштами за період з 16.10.2017 по 16.10.2020 – 86 864,04 грн./а.с.28-29/
Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем подано позов з приводу боргового зобов`язання, у стягненні якого судом було відмовлено за спливом строку позовної заяви. Унаслідок цього зобов`язання щодо заборгованості за даним кредитним договором має характер натурального і нарахування на нього 3% річних в порядку ст.625 ЦК України та інфляційних втрат є неможливим. Такий висновок узгоджується із постановами Верховного Суду від 20.01.2021 №715/1452/19, від 24.02.2021 №755/5872/19, від 21.12.2020 №727/4474/17-ц.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи – визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст.546 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. 
У постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі №285/3536/20 зроблено висновок, що натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №757/44680/15-ц від 06.03.2019.
       У справі, що переглядається, судом першої інстанції правильно установлено, що АТ «Правекс-Банк» заявлено до стягнення 3% річних від заборгованості за тілом кредиту, у стягненні якої відмовлено рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.10.2017 (справа №646/10982/16-ц), зі змінами, внесеними постановою Верховного Суду від 15.01.2020, у зв`язку із пропуском позовної давності. Отже, 3% річних у справі, що переглядається, нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні, а тому у задоволенні такої вимоги, як і стягненні подвійної облікової ставки НБУ, слід відмовити за безпідставністю.
       Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки зводяться до існування невиконаного позичальником зобов`язання, право вимоги за яким мало бути реалізовано кредитором у межах строку позовної давності. 
       При цьому, рішенням суду у справі №646/10982/16-ц установлено не тільки факт видачі кредитних коштів та наявності заборгованості, але й відсутності підстав їх стягнення судом через пропуск строку позовної давності, що, у подальшому, характеризувало зобов`язання, як натуральне, та виключає підстави здійснення нарахування в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. 
       Наведена позивачем у доводах апеляційної скарги практика Верховного Суду, сформована у справі №918/329/16, на правильність висновків суду першої інстанції не впливає, оскільки сформована з відмінних правовідносин, де зобов`язання не було натуральним, а тому судами застосувалися загальні строки позовної давності, тобто 3 роки до подачі позовної заяви. 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс-Банк» – залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17.10.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 А.І. Дорош

                                                                               В.М. Триголов