ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 жовтня 2023 року           справа №200/4939/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 р. у справі № 200/4939/22 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання видати направлення для проходження військово-лікарської комісії та лікування,-  

                                                              ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду  з позовом до Військової частини НОМЕР_1  (далі – відповідач, ВЧ), в якому просив суд: визнати бездіяльність командування ВЧ НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів про видачу направлення на проходження лікування та військово – лікарської комісії ОСОБА_1 , протиправною; зобов`язати командування ВЧ НОМЕР_1 видати направлення на проходження військово – лікарської комісії та лікування для ОСОБА_1 на підставі п.п. “г”, п. 3, ч. 5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, через самостійне виховання дитини, що не досягла 18 років.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено частково, а саме суд: 
Визнав бездіяльність командування ВЧ НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 05.10.2022 про видачу направлення на проходження лікування та військово – лікарської комісії, протиправною 
Зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 05.10.2022 про видачу направлення на проходження лікування та військово – лікарської комісії та прийняти відповідне рішення про що повідомити ОСОБА_1 у відповідний до Закону України строк.
В іншій частині позовних вимог – відмовив.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задавлені позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було встановлено, що 05 жовтня 2022 року, позивач написав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив направити його на проходження ВЛК, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям. Станом на 08 листопада 2022 року, результати розгляду рапорту, як і причини відмови відповідачем позивачу не повідомлені. Отже, позивач вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його права.
Проте, скаржник зазначає, що позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження факту подання рапорту в офіційному порядку.
Жодного рапорту від позивача через стройову частину штабу військової частини НОМЕР_1 до командування частини не подавались та не реєструвались, що підтверджується відсутністю реєстраційного номеру доданого до позовної заяви рапорту, датованого 05.10.2022 за підписом позивача, що унеможливлює його розгляд командуванням частини.
27 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій, у зв`язку із невірним написанням свого прізвища, просив суд прохальну частину позову викласти в наступному вигляді:  визнати бездіяльність командування ВЧ НОМЕР_1 щодо розгляду рапортів про видачу направлення на проходження лікування та військово - лікарської комісії ОСОБА_1 ;  зобов`язати командування ВЧ НОМЕР_1 видати направлення на проходження військово - лікарської комісії та лікування для ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАСУ, позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 47 КАСУ, у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.
Відповідач не отримував від позивача заяву від 27.12.2022 про зміну предмету позову. Відповідач не отримував від суду копії заяви позивача про зміну предмету позову, отже не мав можливості надати відзив на уточнені позовні вимоги.
Позивач у цей час перебував на лікуванні у медичному закладі, що спростовує його доводи про бездіяльність відповідача стосовно розгляду звернень позивача щодо стану його здоров`я.
Скаржник зазначає, що відповідно до копії довідки військово-лікарської комісії від 05.07.2022 № 2220 доданої позивачем до позовної заяви встановлено, що позивач 05.07.2022 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією та встановлено: Захворювання, НІ, не пов`язано з проходженням військової служби. На підставі статті 746, 52г графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.
Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.
Також позивач з 19.12.2022 року по 03.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Випискою №3994 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (додається). Даний факт є підтвердженням того, що позивач отримує належну медичну допомогу під час проходження військової служби та спростовує доводи позивача щодо не розгляду командуванням частини його звернень.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач, є військовослужбовцем, звання – солдат, проходить військову службу на посаді водія зенітно – ракетного взводу, 2 механізованого батальйону, 54 ОМБр ім. гетьмана Івана Мазепи, ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 . 
Наказом ВЧ НОМЕР_1 , позивача, у зв`язку із внутрішніми захворюваннями у червні 2022 року, було відправлено до шпиталю ВЧ НОМЕР_5 , для проходження військово – лікарської комісії (ВЛК), на якій ОСОБА_1 було визнано обмежено придатним. За результатами пройденого ВЛК, позивачу було встановлено: доліхосигма з помірним порушенням функції. Хроничний гастродуоденіт, стадія ремісії без порушення функції (довідка військово – лікарської комісії ВЧ НОМЕР_5 від 05.07.2022 № 2220).
05 жовтня 2022 року, позивач написав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив направити його на проходження ВЛК, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям.
08 жовтня 2022 року, позивач через свою дружину подав рапорт до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, в якому просив забезпечити наданням у встановленому порядку направлення на медичний огляд військово – лікарською комісією та лікування, службову характеристику для проведення медичного огляду військово – лікарською комісією та пакет інших необхідних документів, у зв`язку із погіршенням здоров`я.
Станом на 08 листопада 2022 року, результати розгляду рапорту, як і причини відмови відповідачем позивачу не повідомлені. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-якої відповіді чи рішень стосовно розгляду питання, порушеного позивачем у рапортах стосовно можливості (наявності підстав) для направлення його на медичний огляд військово-лікарською комісією відповідач не надав (не прийняв).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Так, відповідно до частини 13 статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до пункту 10  статті 14 Закону № 2232-ХІІ  за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень: придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування; підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення); непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних; непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку; підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі, обмеження волі, арешту, виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання; підлягає виключенню з військового обліку як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Приписами підпункту “б” п. 2 ч. 4  ст. 26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час воєнного стану, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Статтями 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтею 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, зокрема, що після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
Пунктом 1 Розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі – Положення №1153/2008) передбачено, що цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
За пунктом 113 Положення №1153/2008, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.
Отже, переміщення військовослужбовця за станом здоров`я здійснюється за його рапортом та за наявності відповідного медичного висновку.
Відповідно до пункту 213 Положення, військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.
У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.
За п. 4.15 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009  № 170, переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.
Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.
За п. 8.14 Інструкції , у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (абзац 3 статті 5 Закону № 3543-XII).
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п. 1.1. розділу 2 Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Приписами пункту 1.5 розділу 2 Положення № 402 визначено, у воєнний час військовослужбовці, військовозобов`язані, працівники Збройних Сил України, крім ВЛК, зазначених у пункті 1.4 розділу II Положення, проходять медичний огляд також у ВЛК евакуаційних пунктів, госпітальних баз.
Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (далі Інструкція № 124).
Пунктом 2.1.6. Інструкції № 124 визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі – документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку. 
Рапорт (заява) – письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності; рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
За п. 2.7.9 Інструкції, деякі внутрішні документи (заяви, рапорти, пояснювальні та доповідні записки, довідки тощо) та документи, що створюються від імені кількох структурних підрозділів, оформлюються не на бланках.
Відповідно до п. 2.2.4. Інструкції № 124, у військових частинах (установах) Збройних Сил України, зокрема, видаються: накази командира (керівника) військової частини (установи) (по стройовій частині).
Згідно п.2.3.4. Інструкції № 124, накази по стройовій частині видаються з питань, зокрема, щодо: перебування на лікуванні та повернення на службу з лікувального закладу; звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я і виходу на службу після хвороби; призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (крім державних службовців); вибуття у відрядження, відпустку, на навчання, прибуття з відрядження, відпустки, навчання (крім державних службовців) .
Пунктом 2.9.1.6. Інструкції № 124 визначено, що накази підписуються командиром (керівником) військової частини (установи), а в разі його відсутності посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Матеріали свідчать, що позивач звертався із рапортами від 05.10.2022 до командира ВЧ НОМЕР_1 та від 08.10.2022 до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” про направлення на військово-лікарську комісію для визначення подальшої придатності до служби в Збройних Силах України у зв`язку зі станом здоров`я. Разом із рапортами позивачем надавалась довідка ВЛК про хворобу № 2220 від 05.07.2022.
Отже, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) позивача - військовослужбовця, зобов`язаний був протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. 
Посилання скаржника на те, що позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження факту подання рапорту в офіційному порядку, спростовуються матеріалами справи, які підтверджуються направлення рапорту засобами поштового зв`язку та на офіційну електрону адресу.
Суд не приймає посилання скаржника на відсутність  реєстраційного номеру доданого до позовної заяви рапорту, датованого 05.10.2022 за підписом позивача, оскільки відсутність  номеру та дати реєстрації вхідної кореспонденції, самі по собі не свідчать про неотримання вхідного документу, така інформація лише фіксує факт реєстрації кореспонденції при її надходженні до органу. Оскільки у даному випадку позивачем подавалась до суду власна копія надіслана до відповідача засобами поштового та електронного зв`язку, вона не могла містити даних щодо її реєстрації. Також отримання рапорту відповідачем підтверджується поясненнями самого відповідача наведеними у скарзі, в яких він повідомляє суд про реагування на рапорт позивача шляхом направлення на лікування.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять будь-яких доказів відповіді чи рішень відповідача стосовно розгляду по суті питання, порушеного позивачем у рапортах стосовно можливості (наявності підстав) для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією, у тому числі щодо можливого неналежного звернення позивача. 
На підставі викладеного суд погоджується з судом першої інстанції про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 05.10.2022, з зобов`язанням відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.10.2022 про видачу направлення на проходження лікування та військово – лікарської комісії та прийняти відповідне рішення про що повідомити ОСОБА_1 у відповідний до законодавством строк.
Щодо посилання скаржника на те, що 27 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, з порушенням порядку встановленого ст. 47 КАС України, суд зазначає, що судом першої інстанції розглянуто первинні позовні вимоги, які по суті не змінюють  позовні вимоги.
Також суд зазначає, що відповідна заява подана у строк визначений ч. 1 ст. 47 КАС України. Також, до заяви позивачем надано рапорт до оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”  щодо переправлення заяви до командування ВЧ, оскільки позивач не має можливості безпосередньо її направити будь яким засобами зв`язку.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
З огляду на результати апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 р. у справі № 200/4939/22  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 12 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                   Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                     А.В. Гайдар

                                                                                             А.А. Блохін