ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" жовтня 2023 р.           Справа№ 910/647/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Алданової  С.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Цурка Н.О.
від відповідача: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали  апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.05.2023, повний текст якого складено та підписано 11.05.2023
у справі № 910/647/23 (суддя Полякова К.В.)
за позовом Приватного підприємства "СВ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн"
про стягнення 200 000 грн,
                                                   В С Т А Н О В И В:
11.01.2023 Приватне підприємство "СВ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" про стягнення 200 000 грн заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 31.12.2020 № 01-0121.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 позовні вимоги Приватного підприємства "СВ"   задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" на користь Приватного підприємства "СВ" 514   280,00 грн заборгованості, а також 7 714,20 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції 26.04.2023 від Приватного підприємства "СВ" надійшла заява про розподіл судових витрат в суді першої інстанції, у якій позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000,00 грн.
Відповідач, в свою чергу, у своїх запереченнях просив повністю відмовити позивачу у стягненні зазначених витратах на правничу допомогу, оскільки позивач не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не заявляв під час судового засідання 20.04.2023 про подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 заяву Приватного підприємства "СВ" про ухвалення додаткового рішення у справі   задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн" на користь Приватного підприємства "СВ"  витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 29 764 грн 71 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цим додатковим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно дослідив обставини справи та проігнорував надані відповідачем аргументи, а заявлений розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, нерозумним та неспівмірним із фактичними обставинами справи, складністю та значенням справи. 
Зокрема, апелянт посилається на те, що:
- суд не врахував, що у позовній заяві та доданих до неї документах позивачем не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а лише зазначив у заяві (у верхній частині): 50000,00 грн витрати на правничу допомогу;
- суд не взяв до уваги, що позивач не подав заяви та доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у строк, визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України;
- оскільки позивач не подав до суду докази щодо фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, то, на думку скаржника, у суду не було підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат; 
- сума стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29  764,71 грн не є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору з урахуванням ціни позову, відсутності публічного інтересу та впливу на репутацію тієї чи іншої сторони;
- витрачені години на підготовку процесуальних документів, зазначені в описі робіт представника позивача, є неспівмірними зі складністю виконаної роботи та не зазначено, що саме такий час реально було витрачено на їх підготовку;

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

Позивач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної   скарги  по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/647/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.
31.05.2023 матеріали справи надійшли до апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РД Продакшн"   на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/647/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 26.07.2023.  Роз`яснено  учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 19.07.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 19.07.2023. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.
Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема на 09.10.2023.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні 09.10.2023 заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а додаткове рішення залишити без змін. 
Представник відповідача в судове засідання 09.10.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений під розписку в судовому засіданні, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи розписку від 11.09.2023. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України   та ч. 1   ст. 74 ГПК України    визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залиши без задоволення, а оскаржене рішення без змін. 
 
Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті додаткової постанови 

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч. 5, 8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за   наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою   статті 129 ГПК України,   може не присуджувати стороні, на користь якої   ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій   статті 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою   статті 129 ГПК України.
Відповідна позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.
При цьому, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої   статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

За результатами розгляду справи, відповідачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22599,60 грн. 
На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подано до суду, зокрема, договір про надання правової допомоги від 10.02.2023, копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 10.02.2023, копію Акту виконаних робіт №1 від 20.04.2023 з описом (деталізації) виконаних робіт. 
Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2023 між позивачем (клієнт) та адвокатом Цуркою Н.О. (Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги, з якого слідує, що якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені договором (п. 1.1. Договору).
Так, із змісту цього Договору слідує, що вартість, порядок та строки оплати правової допомоги, що надається (гонорар адвоката), визначаються у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору (п. 2.1. Договору).
В Додатковій угоді    від 10.02.2023 № 1 до Договору про надання правової допомоги від 10.02.2023, сторони передбачили, що за надання правової допомоги в Господарському суді міста Києва у справі №910/647/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РД Продакшн» на користь клієнта грошові кошти заборгованості з орендної плати, клієнт сплачує виконавцю винагороду (гонорар), розмір якого визначається за домовленістю між сторонами, та складає 50 000 грн.
Відповідно до Акту  прийому-передачі виконаних робіт №1 від 20.04.2023 на виконання договору про надання правової допомоги від 10.02.2023 Виконавцем, станом на 20.04.2023, були виконанні роботи (надані послуги) у справі №910/647/23, що складає загальну вартість у розмірі 44  000,00 грн, із них:
- надання правових консультацій, роз`яснень та інформації з правових питань щодо способів захисту інтересів Замовника у ситуації з  Товариством з обмеженою відповідальністю «РД Продакшн» - 2 000 грн./1 година,  час затрачений адвокатом: 2 год.;
- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики, ознайомлення з документацію взаємовідносин сторін та матеріалами позовної заяви - 2 000/1 год., час затрачений адвокатом: 3 год.
- підготовка заяви про збільшення позовних вимог у справі № 910/647/23 про стягнення грошових коштів з ТОВ «РД Продакшн» на користь ПП «СВ», направлення сторонам та подача заяви до Господарського суду м. Києва - 7000 грн., час затрачений адвокатом: 5 год.;
- представництво інтересів ПП «СВ» у Господарському суді м. Києва щодо розгляду справи №910/647/23 за позовом ПП «СВ`до ТОВ «РД Продакшн» про стягнення грошових коштів на судовому засіданні 23.03.2023 року в приміщенні суду - 3 000/1 год., час затрачений адвокатом:2 год.;
- ознайомлення з матеріалами судової справи та відзивом ТОВ «РД Продакшн» у справі №910/647/23 за позовом ПП «СВ» до ТОВ «РД Продакшн» про стягнення грошових коштів на судовому засіданні 23.03.2023 року в приміщенні суду - 1 000 грн./1 год., час затрачений адвокатом: 2 год.;
- підготовка заперечень на відзив у справі № 910/647/23 про стягнення грошових коштів з ТОВ «РД Продакшн» на користь ПП «СВ», направлення сторонам та подача заяви до Господарського суду м. Києва - 7000 грн, час затрачений адвокатом:  3 год;
- представництво інтересів ПП «СВ» у Господарському суді м. Києва щодо розгляду справи №910/647/23 за позовом ПП «СВ» до ТОВ «РД Продакшн» про стягнення грошових коштів на судовому засіданні 06.04.2023 року в приміщенні суду - 3 000 грн./ 1 год, час затрачений адвокатом: 2 год.;
          - представництво інтересів ПП «СВ» у Господарському суді м. Києва щодо розгляду справи №910/647/23 за позовом ПП «СВ» до ТОВ «РД Продакшн» про стягнення грошових коштів на судовому засіданні 20.04.2023 року в приміщенні суду - 3 000 грн./ 1 год, час затрачений адвокатом: 2 год.
Вказаний Акт підписаний сторонами без будь-яких зауважень та заперечень. 

З врахуванням викладеного, вбачається, що позивачем було надало суду належні докази понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а тому в порядку  статті 129 ГПК України такі витрати підлягають стягненню на користь позивача. 
Від відповідача надійшли заперечення на заяву у справі №910/647/23 від 05.05.2023 в яких він просив відмовити у задоволенні заяви Товариства про ухвалення додаткового рішення, оскільки позивач не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а також не заявляв під час судового засідання 20.04.2023 про подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо заперечень відповідача про те, що позивач не заявляв під час судового засідання 20.04.2023 про подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія зазначає наступне. 
За змістом пункту 1 частини 2 статті  126, частини 8 статті  129 ГПК України,  розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої,  так і тієї, що лише підлягає сплаті  (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Отже, наведеним спростовуються заперечення відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку відсутністю подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Водночас доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи відповідач не надав.
Судова колегія враховує висновок, викладений у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №     922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, та у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №910/6803/22.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, чим порушив вимоги, передбачені частиною восьмою статті 129 ГПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною обставиною для відмови в їх розподілі та стягненні стороні, на користь якої прийнято судове рішення, адже в частині другій  статті 124 ГПК України  закріплено саме право, а не обов`язок суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.
В цьому випадку, судова колегія враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №  908/338/21, від 29.12.2021 у справі №910/3716/21, від 08.12.2021 у справі №  910/15086/20, від 15.06.2023 у справі № 916/400/22.
Щодо доводів скаржника  про відсутність підстав для стягнення компенсації витрат на правову допомогу внаслідок того, що представником позивача не було долучено детальний опис робіт із зазначеним витраченим часом на підготовку процесуальних документів та що саме такий час реально було витрачено на їх підготовку, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Відповідно до змісту приписів частини третьої  статті 126 ГПК, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
В контексті викладеного, судова колегія звертає увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що частина третя  статті 126 ГПК  не визначає конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.  
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.  
Отже,  учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
На підставі викладеного, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження про відсутність підстав для стягнення компенсації витрат на правову допомогу внаслідок того, що представником позивача не було долучено детальний опис робіт із зазначеним витраченим часом на підготовку процесуальних документів та що саме такий час реально було витрачено на їх підготовку.  
Відповідно до пункту 3 частини 4  статті 129 ГПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Суд першої інстанції, враховуючи викладені обставини цілком обґрунтовано здійснив розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу відповідно до положень  статті 129 ГПК України, поклавши їх  на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 29 764,71 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 22 599,60 грн, є справедливими з урахуванням складності, обґрунтованості, пропорційності, співмірності та розумності їхнього розміру до предмета спору, що господарським судом було враховано при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Твердження апелянта про те, що вартість заявлених послуг значно завищеною та неспівмірною із складністю справи, що не відповідає критеріям розумності, колегія відхиляє, оскільки зазначені обставини не знайшли свого підтвердження за результатами апеляційного перегляду. 
За результатами апеляційного перегляду судова колегія зазначає, що апелянтом не спростовані висновки суду першої інстанції, всі обставинам, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі судом першої інстанції надана належна правова оцінка на підставі сукупності належних та допустимих доказів. Норми матеріального та процесуального права судом першої інстанції застосовані правильно. 
За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права у діях суду попередньої інстанції під час винесення оскаржуваного додаткового рішення місцевого суду. Оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою   ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши справу колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.  Оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства. 

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.  

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.05.2023 у справі №910/647/23 залишити без змін. 
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений   ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 23.10.2023. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.О. Алданова