ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2023 р.                                                                    Справа №909/168/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий – суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                Н.А. Галушко
В.М. Гриців,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕК" б/н від 24.07.2023 року (вх. № 01-05/2441/23 від 27.07.2023 року) 
на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2023 року (суддя Т.В.     Максимів; повний текст рішення складено 07.07.2023 року)
у справі № 909/168/23
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕК" (надалі ТзОВ "СМЕК")
до відповідача: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (надалі АТ "Укртрансгаз")
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (надалі АТ "Український будівельно-інвестиційний банк")
про визнання договору розірваним та стягнення заборгованості за договором в сумі 350983,15   грн,

за участю:
від позивача: Задна Р.Є. – адвокат (ордер серії АТ № 1046758 від 24.07.2023 року); Римарук   Ю.І. – адвокат (ордер серії АТ № 1052576 від 20.10.2023 року);
від відповідача (в режимі відеоконференції): Онищук М.Б. – адвокат (довіреність №1-3592 від 15.08.2023 року);
від третьої особи: не з`явився, 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

           23.02.2023 року ТзОВ "СМЕК" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ "Укртрансгаз", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" про визнання договору № 2107000020 від 05.07.2021, укладеного між ТзОВ «СМЕК» та АТ «Укртрансгаз», розірваним з 23.10.2022, стягнення суми основного боргу в розмірі 184262,22 грн., 3 % річних в сумі 1166,16 грн., інфляційні втрати в сумі 2774,25 грн., пені у розмірі 19435,87 грн., стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 140399,99 грн., 3   % річних в сумі 830,86 грн. та інфляційні втрати в сумі 2113,8 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок настання обставин непереборної сили позивач не може виконати зобов"язання згідно договору №2107000020 від 05.07.2021 про закупівлю робіт, а тому скористався правом на розірвання його в односторонньому порядку, надіславши другій стороні повідомлення відповідно до п.6.2 та п.6.4 договору та вважає його розірваним з 23.10.2022. Зазначив, що відповідач, ігноруючи розірвання договору в порядку, передбаченому п.6.2 та п.6.4 цього договору, безпідставно звернувся з вимогою до АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" за банківською гарантією (забезпечення виконання договору) від 23.06.2021 № DGV/U/03-2-07500 про сплату 140399,99 грн., у зв"язку з настанням гарантійного випадку та отримав вказані кошти. Вважає, що ці кошти відповідач зобов"язаний повернути відповідно до ст.1212 ЦК України, оскільки у зв"язку з розірванням договору на підставі п.6.2 та п.6.4 гарантійний випадок не настав. Також вказав, що станом на день розірвання договору позивач виконав частину робіт, які відповідач прийняв, однак оплатив частково, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 184262,22 грн. На вказану заборгованість та суму безпідставно отриманих коштів позивач, керуючись ст.625 ЦК України, нарахував 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2023 року у справі №909/168/23 (суддя Т.В. Максимів) відмовлено у задоволенні позову (т. 2, а.с. 82-93).
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що умовами укладеного між АТ "Укртрансгаз" (Замовник) та ТзОВ "СМЕК" (Підрядник) договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 сторони чітко визначили порядок, строки та обставини, які надають їм можливість розірвати договір в односторонньому порядку на вимогу однієї із сторін (п.п. 6.2, 6.4 договору). Водночас, позивач не довів на підставі належних та допустимих доказів, своєчасного повідомлення відповідача про настання обставин непереборної сили, що позбавляє його права на розірвання договору в односторонньому порядку. Разом з тим, суд зазначив, що позивач обрав спосіб захисту порушеного права, яким по суті встановлюється юридичний факт розірвання договору в минулому (на певну дату), що не належить до компетенції господарського суду, оскільки в такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання договору розірваним. Щодо стягнення заборгованості суд зазначив, що відповідно до п. 3.2.2 договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021, остаточний розрахунок (10 відсотків вартості прийнятих робіт) проводиться Замовником протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів, з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за цим договором, сторони чітко встановили порядок остаточного розрахунку за виконані роботи. З вказаного пункту договору вбачається, що обов`язок Замовника здійснити остаточний розрахунок виникає з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт та наявність підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за договором. Суд констатував, що позивач не подав і матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували виконання робіт у обсязі, передбаченому договором. Відтак, вимога про стягнення 184262,22   грн. є передчасною. Щодо позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів, суд врахував, що в забезпечення виконання зобов`язання згідно договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021, між АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» (Гарант) та ТзОВ "СМЕК" (Принципал) укладено договір № BGV/U/03-2-07500 про надання гарантії від 23.06.2021. Відповідно до Банківської гарантії № ВGV/U/03-2-07500 (забезпечення виконання договору) Гарант (Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк") надав Бенефіціару (АТ "Укртрансгаз") безвідкличну та безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму у розмірі 140399,99 грн. протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара, без необхідності Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов. Суд встановив, що підставою для направлення письмової вимоги до Гаранта та перерахування коштів за Банківською гарантією є неналежне виконання зобов"язання позивачем. Відтак, дійшов висновку, що застосування вимог ст. 1212 ЦК України до цих правовідносин є необґрунтованим. Суд відмовив у задоволенні похідної позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені з підстав  відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості і безпідставно набутих коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «СМЕК» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2023 року у справі №909/168/23, в якій просить скасувати зазначене судове рішення повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному та неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи із помилковим застосуванням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що внаслідок настання та впливу обставин непереборної сили позивач не міг виконати зобов`язання згідно договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021, а тому скористався правом на його розірвання в односторонньому порядку, надіславши другій стороні повідомлення відповідно до п.6.2 та п.6.4 договору, та вважає його розірваним з 23.10.2022 року. Вказує, що відповідач, ігноруючи розірвання договору в порядку, передбаченому п.6.2. та п.6.4. договору, безпідставно звернувся з вимогою до AT "Український будівельно-інвестиційний банк" за банківською гарантією (забезпечення виконання договору) від 23.06.2021 № DGV/U/03-2-07500 про сплату 140399,99 грн., у зв`язку з настанням гарантійного випадку та отримав вказані грошові кошти. Скаржник вважає, що ці кошти відповідач зобов`язаний повернути відповідно до ст. 1212 ЦК України, оскільки у зв`язку з розірванням договору гарантійний випадок не настав. Зауважує, що на день розірвання договору позивач виконав частину робіт, які відповідач прийняв, однак оплатив частково, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 184262,22 грн. На вказану заборгованість та суму безпідставно отриманих коштів, позивачем на підставі ст.625 ЦК України були нараховані 3% річних, інфляційні втрати та пеня. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що своїм листом-повідомленням від 25.02.2022 року за вих. №574/25-02 повідомив відповідача про призупинення виконання умов по всіх діючих договорах, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року, який було надіслано відповідачу на офіційну електронну адресу засобами електронної пошти, факт отримання якого відповідач підтвердив у судовому процесі, та дана обставина встановлена судом. Наголошує, що існує різниця між вчасним повідомленням сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк), у даному випадку (п. 6.2 договору сторони протягом 20 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок вказаних обставин, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами) від звернення до ТПП за отриманням відповідних документів, які підтверджують строк дії вказаних обставин (п.6.2 строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України). Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин (наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.08.2022 справа № 910/15264/21). Отже, скаржник вважає що на умовах договору, а саме п. 6.2 вчасно сповістив відповідача про початок вказаних у п.   6.1 договору обставин, листом від 25.02.2022 року за вих. №574/25-02 про призупинення виконання умов по всіх діючих договорах, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року. Судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано належної оцінки листу ТзОВ «СМЕК» за вих.843/14-06 від 14.06.2022 року «Щодо продовження терміну дії договору», в якому Товариство, посилаючись на листи, які були направлені відповідачу 25.02.2022 року та 25.03.2022 року та у зв`язку із тим, що воєнний стан триває з 24.02.2022 року та продовжено з 25.05.2022 року терміном на 90 днів, та виконання зобов`язань для ТзОВ «СМЕК» стало неможливим з виниклими обставинами, які тривають, тому Товариством було запропоновано AT «Укртрансгаз» укласти додаткову угоду до даного договору щодо продовження терміну виконання робіт на термін дії форс-мажорних обставин. 29.06.2022 між відповідачем та позивачем була укладена додаткова угода № 1 до договору про закупівлю робіт від 05.07.2021 року №2107000020, в якій сторони погодили внести у договір наступні зміни: «Пункт 10.1 розділу 10 «Строк дії договору та інші положення» викласти в такій редакції: « 10.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє в частині виконання робіт до 23 жовтня 2022 року, в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання». Тобто, відповідач підписуючи додаткову угоду щодо продовження терміну виконання робіт, погодився на внесення змін у зв`язку з документально підтвердженими об`єктивними обставинами, що спричинили таке продовження. Скаржник наголошує, що з метою належного засвідчення форс-мажорних обставин, як це передбачено п. 6.2 договору та ініціювання розірвання договору, листом 13.09.2022 №1067/13-09 надав довідку про засвідчення форс-мажорних обставин, видану Івано-Франківською торгово-промисловою палатою за вих. № Ф-454/09 від 08.09.2022. Також, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в повідомленні Банку гаранту № 601/233/2022 від 06.12.2022 не зазначено в чому полягає порушення забезпеченого гарантією зобов`язання. Відповідач, всупереч умовам договору щодо права позивача на одностороннє розірвання договору, безпідставно надіслав вимогу до Банку - гаранта, за банківською гарантією (забезпечення виконання договору) від 23.06.2021 року №BGV/U/03-2-07500 про сплату 140399,99 грн., начебто у зв`язку настанням гарантійного випадку згідно умов Гарантії №BGV/U/032-07500 від 23.06.2021 року, що не було належно обгрунтованим та призвело до сплати 12.12.2022 року позивачем на користь Банку грошових коштів за Гарантією (які 13.12.2022 року були перераховані відповідачу) та в силу норм ст.1212, 1213 Цивільного кодексу України є набутими без достатньої правової підстави.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним, при прийнятті рішення суд врахував всі фактичні обставини, які мають значення для даної справи. Зазначає, що договором (п. 6.2) не розмежовано строк для подання повідомлення про початок дії обставин непереборної сили та строк для подання відповідного підтвердження настання таких обставин компетентними органами, адже за змістом п. 6.2 договору сторони зобов`язані повідомити про форс-мажорні обставини та надати підтвердження компетентних органів (у розумінні ст. 14і Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» сертифікат ТПП України або уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати, що відповідатиме вимогам п.6.12 Регламенту) протягом 20 календарних днів з моменту їх настання. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022, справа № 910/15264/21, наведений висновок, який не виключає можливість договірного регулювання строків повідомлення про початок дії обставин непереборної сили та строків для подання відповідного підтвердження настання таких обставин (що і має місце в даному випадку), а лише вказує на необхідність аналізу права сторони посилатися на наявність форс-мажорних обставин та допускає, що за певних умов сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Наголошує, що позивачем не надано доказів сповіщення ним відповідача (Замовника) про початок дії обставин непереборної сили із відповідним підтвердженням компетентними органами. Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що розміщений в мережі Інтернет та адресований «Всім кого це стосується», за своєю суттю не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання, тоді як доведення причинно-наслідкового зв`язку в даному випадку є обов`язковим. Стверджує, що єдиним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є Сертифікат, виданий Торгово- промисловою палатою України або регіональними ТПП. Довідка Івано-Франківської торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставин вх. №Ф-454/09 від 08.09.2022 на вих. №1051-1/08-09 від 08.09.2022 не містить даних про термін виконання зобов`язання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, доказів настання таких обставин. Водночас, сторонами не підписано всі акти приймання виконаних робіт за договором, зокрема прийнятими є лише роботи на суму 1842622,25 грн. Тоді, як загальна вартість робіт становить 2807999,99 грн. Зважаючи на непідписання всіх актів приймання виконаних робіт за договором, у відповідача не має підстав для здійснення оплати відповідно до п. 3.2.2 договору про закупівлю робіт №2107000020 від 05.07.2021 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано банківську гарантію № BGV/U/03-2-07500 від 23.06.2021 в розмірі 140399,99 грн. У листопаді 2021 року відповідачем прийнято частину виконаних робіт на загальну суму 1842622,25 грн. (акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 1261044,24 грн., акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 581578,01 грн.). Решта робіт за договором Підрядником не виконані. Отже, у даному випадку, підставою перерахування коштів слугувало наявне порушення взятих позивачем на себе зобов`язань за договором, а саме невиконання робіт у повному обсязі та у встановлені строки. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу – без задоволення.
Третя особа – АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» не делегувала уповноваженого представника в судове засідання. Згідно з повідомленнням про вручення рекомендованого поштового відправленння №7901012173779 третій особі 19.09.2023 вручено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 про призначення судового засідання у справі № 909/168/23 на 23.10.2023 об 11 год. 40 хв.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності третьої особи.

Обставини справи

05.07.2021 між АТ "Укртрансгаз" (Замовник) та ТзОВ "СМЕК" (Підрядник) укладено договір №2107000020 про закупівлю робіт. Відповідно до п.1.1 договору Підрядник за завданням Замовника зобов"язується на свій ризик виконати роботи відповідно до умов цього договору про закупівлю робіт - інші завершальні будівельні роботи (ремонт допоміжних будівель і споруд Богородчанського ВУПЗГ), код ЄЗС ДК 021-2015:45450000-6, в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору (т. 1, а.с. 18-27).
Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними вимогами та якісними характеристиками (завдання) (додаток №1), договірною ціною (додаток №2), кошторисною документацією (додаток №3) та графіком виконання робіт (додаток №4), які є невід"ємною частиною договору (п.1.2 договору).
Згідно із п. 3.1 договору та додатком №2 до договору - договірна ціна «на будівництво "Інші завершальні будівельні роботи (Ремонт допоміжних будівель та споруд Богородчанського ВУПЗГ)", що здійснюється в 2021 році", загальна вартість виконуваних робіт становить 2807999,99 грн., в тому числі ПДВ 20 % 468000,00 грн. (т. 1, а.с.35-36).
Відповідно до п.3.2 оплата за цим договором проводиться в такому порядку:
3.2.1 Замовник протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3), перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця суму вартості прийнятих робіт (за виключенням 10 відсотків вартості прийнятих робіт);
3.2.2. Остаточний розрахунок (10 відсотків вартості прийнятих робіт) проводиться Замовником протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів, з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за цим договором.
Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 280 днів з дати отримання від Замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником графіку виконання робіт.
Роботи вважаються прийнятими Замовником в повному обсязі шляхом підписання Замовником та Підрядником без зауважень останнього акта приймання виконаних робіт (Форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за цим договором (п. 4.11 договору).
За змістом п.6.2 договору сторони протягом 20 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок дії обставин непереборної сили, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. В іншому випадку сторони не мають права посилатися на обставини непереборної сили як на причину невиконання обов`язків за цим договором. Строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України.
Відповідно до п. 6.4 договору, якщо обставини непереборної сили триватимуть понад 6 місяців, то кожна із сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 20 календарних днів до очікуваної дати розірвання.
У пункті 8.1 договору сторони погодили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно із п. 8.10 договору відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі "Інші завершальні будівельні роботи (Ремонт допоміжних будівель і споруд Богородчанського ВУПЗГ)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2021-04-21-001100-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 21 квітня 2021 року, Підрядник зобов`язується надати Замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 140399,99 грн., що становить 5 % ціни цього договору.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє в частині виконання робіт до 30.06.2022 року, в частині гарантійних зобов`язань – до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків – до їх повного виконання (п. 10.1 договору).
23.06.2021 в забезпечення виконання зобов`язань згідно договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021, між Акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМЕК» (Принципал) укладено договір № BGV/U/03-2-07500 про надання гарантії. Згідно із п. 1.1 у відповідності до цього договору Гарант за дорученням Принципала надає на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз», забезпечення виконання договору (гарантія) на суму 140399,99 грн., згідно договору закупівлі (т. 1, а.с. 90-92).
У відповідності підпункту 2.2.6 пункту 2.2 договору Принципал зобов`язується протягом 2 банківських днів з дня отримання повідомлення про настання гарантійного випадку з копією вимоги Бенефіціара (АТ «Укртрансгаз») разом з доданими до неї документами, перерахувати Гаранту належну сплату Бенефеціару за умовами гарантії суму, згідно з реквізитами, вказаними Гарантом у повідомленні про настання гарантійного випадку.
Підпунктом 2.1.5 пункту 2.1 договору банківської гарантії передбачено, що у разі невиконання Принципалом умов п.2.2.6 цього договору щодо перерахування Гаранту суми, належної до сплати за вимогою Бенефеціара, Гарант зобов`язується сплатити Бенефеціару суми вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, за рахунок власних коштів, та повідомити Принципала в письмовій формі про виконання зобов`язань за гарантією.
У разі виконання Гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, у відповідності до п.2.1.5, вважається, що відбулося кредитування Принципала і Принципал зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28% річних від сплаченої Гарантом та невідшкодованої Принципалом суми, до моменту повного відшкодування на користь Гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту становить 7 календарних днів. Принципал зобов`язується повернути Гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту (підпункт 2.2.7 пункту 2.2 договору банківської гарантії).
20.07.2021 Замовник листом №1007ВИХ-21-79 надав письмове розпорядження (дозвіл) "Про виконання договору" на початок виконання робіт (т. 1, а.с. 209 на звороті).
В листопаді 2021 року на виконання умов договору позивач виконав, а відповідач прийняв частину виконаних робіт на загальну суму 1842622,25 грн., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року - на суму 1261044,24 грн., актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 581578,01   грн. та сторонами не заперечується (т. 1, а.с. 72-81).
17.12.2021 відповідач на виконання умов договору № 2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 перерахував на розрахунковий рахунок позивача 1658360,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16614 від 17.12.2021 та не заперечується позивачем (т. 1, а.с. 82).
25.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року позивач направив відповідачу лист-повідомлення №576/25-02 «Щодо призупинення виконання умов договору» (т. 1, а.с. 99).
25.03.2022 позивач надіслав на адресу відповідача лист №618/25-03 «Щодо підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажор)», до якого долучив копію листа Торгово-промислової палати від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1., в якому зазначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами по зобов`язаннях, строк виконання яких настав згідно з умовами договору і виконання яких відповідно стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (т. 1, а.с. 101-102).
29.06.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю робіт від 05.07.2021 № 2107000020, в якій сторони погодили внести у договір наступні зміни: пункт 10.1 розділу 10 «Строк дії договору та інші положення» викладено в наступній редакції: « 10.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє в частині виконання робіт до 23 жовтня 2022 року, в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Інші умови договору залишаються незмінними і обов`язковими до виконання сторонами (т. 1, а.с. 70).
13.09.2022 позивач скерував на адресу відповідача лист Вих. № 1067/13-09 «Щодо розірвання договору», в якому зокрема, зазначив, беручи до уваги те, що військовий стан в Україні триває з 24.02.2022, та 15.08.2022 продовжено терміном на 90 днів – до 21.11.2022, виконання своїх зобов`язань для ТзОВ «СМЕК» перед відповідачем стало неможливим у зв`язку з виникненням вищезазначених обставин, які тривали понад 6 місяців, з метою належного засвідчення форс-мажорних обставин та ініціювання розірвання договору, Підрядник надає довідку про засвідчення форс-мажорних обставин, видану Івано-Франківською торгово-промисловою палатою за вих. №Ф-454/09 від 08.09.2022 та копію  розпорядження №3 від 25.02.2022року "Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України», яке підтверджує повноваження Івано-Франківської ТПП на видачу вищезазначеної довідки (т. 1, а.с. 105-109).
У довідці Івано-Франківської торгово-промислової палати засвідчені такі форс-мажорні обставини: примусове вилучення будівельної техніки для забезпечення потреб ЗСУ, яка була призначена для виконання робіт згідно договору, також проведення мобілізації працівників позивача до лав Збройних сил України встановленої нормативними актами України: Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року, Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року. Крім наведених вище факторів, за даними Міністерства оборони України та Збройних сил України існувала і існує загроза нанесення ракетно-бомбових ударів по великих містах України та промисловій інфраструктурі. Статистичні дані повітряних тривог свідчать про високий рівень такої загрози. Гарантувати виконання умов законодавства, в частині безпеки життя та здоров`я співробітників, цілісності техніки, обладнання та матеріалів в умовах воєнного стану, не вбачається можливим.
11.10.2022 відповідач надав лист-відповідь №1001ВИХ-22-3526 «Щодо умов виконання договору», у якому зазначив, що завершення робіт згідно договору залишається необхідним для АТ "Укртрансгаз", у зв"язку з цим просив виконати зобов`язання в обсязі, погодженому у договорі (т. 1, а.с. 110).
14.10.2022 позивач направив відповідачу лист №1195/14-10 «Щодо розірвання договору», в якому повідомив про використання свого права на односторонній порядок розірвання договору № 2107000020 від 05.07.2021 згідно з п.6.4 та просив провести остаточний розрахунок згідно п.3.2.2 договору та вважати його розірваним з 23.10.2022 (т.1, а.с. 112).
03.11.2022 відповідач відповідно до листа №1001ВИХ-22-3967 "Щодо договору №2107000020 від 05.07.2021 року", зазначив про те, що позивач направив лист про розірвання договору з порушенням умов п.6.4 договору, а тому втратив можливість реалізувати своє право на одностороннє розірвання договору (т.1, а.с. 115).
10.11.2022 позивач направив на адресу відповідача лист № 1356/10-11, відповідно до якого зазначив, що повідомлення про одностороннє розірвання договору та докази, що підтверджують обставини непереборної сили, направлені 13.09.2022, виконання договору є неможливим та просив врегулювати спір шляхом переговорів (т. 1, а.с. 117).
02.12.2022 АТ "Укртрансгаз" надіслав письмову вимогу до AT "Український будівельно-інвестиційний банк" за банківською гарантією (забезпечення виконання договору) від 23.06.2021 року №BGV/U/03-2-07500 про сплату 140399,99 грн. (т. 1, а.с. 210 на звороті-211).
06.12.2022 AT "Український будівельно-інвестиційний банк" надіслав на адресу позивача повідомлення про отримання вимоги, в якому Банк повідомив, що отримав від АТ «Укртрансгаз» письмову вимогу за банківською гарантією (забезпечення виконання договору) №BGV/U/03-2-07500 від 23.06.2021 року про сплату 140399,99 грн., у зв`язку з настанням гарантійного випадку. Просив для забезпечення компенсації суми вимоги сплатити АТ «Укрбудінвестбанк» до 09.12.2022 суму 140399,99 грн. (т. 1, а.с. 94). 
Позивач 12.12.2022 здійснив на рахунок Банку платіж у розмірі 140399,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7670, а Банк 13.12.2022 перевів вищезазначені кошти на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №94797127 (т.1, а.с. 97, 98).
20.12.2022 позивач направив на адресу відповідача вимогу №1471/20-12 про сплату заборгованості, в якій вказав, що в силу підстав, визначених договором, вважає, що останній акт підписаний сторонами 05.11.2021, а тому відповідач на виконання п.3.2.2 договору зобов"язаний провести остаточний розрахунок вартості виконаних робіт відповідно до акта, у розмірі 184262,22 грн., оскільки договір розірваний в односторонньому порядку 23.10.2022 (т.   1, а.с. 83). 
Позивач стверджує, що з 23.10.2022 договір є розірваним, відповідач в порушення умов договору остаточний розрахунок за виконані роботи не здійснив, безпідставно отримані кошти не повернув.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічне положення закріплено в статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України).
За приписами ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України).
Судом встановлено, що 05.07.2021 між АТ "Укртрансгаз" (Замовник) та ТзОВ "СМЕК" (Підрядник) укладено договір №2107000020 про закупівлю робіт. Відповідно до умов договору Підрядник за завданням Замовника зобов"язується на свій ризик виконати роботи відповідно до умов цього договору про закупівлю робіт - інші завершальні будівельні роботи (ремонт допоміжних будівель і споруд Богородчанського ВУПЗГ), код ЄЗС ДК 021-2015:45450000-6, в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору
Як зазначалось вище, за змістом п.6.2 договору сторони протягом 20 календарних днів повинні сповістити одна одну про початок дії обставин непереборної сили, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. В іншому випадку сторони не мають права посилатися на обставини непереборної сили як на причину невиконання обов`язків за цим договором. Строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України.
Пунктом 6.4 договору сторони погодили, що якщо обставини непереборної сили триватимуть понад 6 місяців, то кожна із сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 20 календарних днів до очікуваної дати розірвання.
Отже, умовами договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 сторони чітко визначили порядок, строки та обставини, які надають їм можливість розірвати договір в односторонньому порядку на вимогу однієї із сторін.
Водночас, позивач, покликаючись на настання обставин непереборної сили, скористався правом на розірвання договору в односторонньому порядку, надіславши другій стороні повідомлення відповідно до п.6.2 та п.6.4 договору та вважає його розірваним з 23.10.2022.
Так, 25.02.2022 позивач надіслав на адресу відповідача лист-повідомлення №576/25-02 «Щодо призупинення виконання умов договору». За змістом вказаного листа йдеться про настання обставин непереборної сили, а саме введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022. Разом з тим, такий лист не містить підтвердження настання обставин непереборної сили відповідним компетентним органом, а тому не може вважатися належним повідомленням про початок дії непереборних обставин в розумінні п.6.2 укладеного між сторонами договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021.
В листі № 618/25-03 від 25.03.2022 "Щодо підтвердження обставин непереборної сили (форс-мажор)", позивач посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, розміщений в мережі Інтернет та адресований "Всім кого це стосується", який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
В подальшому, 13.09.2022 позивач скерував на адресу відповідача лист Вих.  №1067/13-09 «Щодо розірвання договору». До вказаного листа позивач долучив довідку Івано-Франківської торгово-промислової палати №Ф- 454/09 від 08.09.2022 про засвідчення форс-мажорних обставин.
Надаючи оцінку вказаній довідці Івано-Франківської торгово-промислової палати №Ф- 454/09 від 08.09.2022, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Головною ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати, чи ні.
Засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати. 
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Так, відповідно до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 18 грудня 2014 року № 44(5) - Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Згідно з п.5.1. Регламенту, ТПП України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих ТПП України та регіональними ТПП (Реєстр сертифікатів), про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб.
Довідка Івано-Франківської торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставин вх. №Ф-454/09 від 08.09.2022 на вих. №1051-1/08-09 від 08.09.2022 не містить даних про термін виконання зобов`язання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, доказів настання таких обставин.
Водночас, як вбачається з листа Торгово-промислової палати України №1009/05-5 від 07.04.2023, станом на 07.04.2023 в Єдиному Реєстрі сертифікатів відомості щодо видачі ТзОВ "СМЕК" довідки (Сертифіката) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відсутні (т. 2, а.с. 32-33).
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що довідка Івано-Франківської торгово-промислової палати №Ф-454/09 від 08.09.2022 не може бути належним доказом підтвердження дії форс-мажорних обставин щодо неможливості виконання ТзОВ "СМЕК" зобов`язань за спірним договором.
14.10.2022 позивач направив відповідачу лист №1195/14-10 «Щодо розірвання договору», в якому повідомив про використання свого права на одностороннє розірвання договору №2107000020 від 05.07.2021 відповідно до п.6.4 договору, просив провести остаточний розрахунок згідно п.3.2.2 договору та вважати його розірваним з 23.10.2022. 
Дослідивши зміст наявної у справі копії цього листа, суд констатує, що у ньому зазначена очікувана дата розірвання договору - 23.10.2022. Однак лист надісланий на адресу АТ "Укртрансгаз" з порушенням строку повідомлення про одностороннє розірвання договору, передбаченого п.6.4 договору (не пізніше, ніж за 20 (двадцять) календарних днів до очікуваної дати розірвання).
Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів своєчасного повідомлення відповідача про настання обставин непереборної сили, а також доказів того, що такі обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, що позбавляє його права на розірвання договору в односторонньому порядку.
За своєю правовою природою укладений між АТ "Укртрансгаз" (Замовник) та ТзОВ  "СМЕК" (Підрядник) договір №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 є договором підряду.
Як зазначалось вище, підпунктом 3.2.2 пункту 3.2 договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 сторони передбачили, що остаточний розрахунок (10 відсотків вартості прийнятих робіт) проводиться Замовником протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів, з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за цим договором.
Пунктом 4.11 передбачено, що роботи вважаються прийнятими Замовником в повному обсязі шляхом підписання Замовником та Підрядником без зауважень останнього акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за цим договором.
Тобто, обов`язку Замовника здійснити остаточний розрахунок (що становить 10 відсотків вартості від загальної вартості прийнятих робіт) кореспондує підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт та наявність підписаних всіх актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за договором.
Отже, сторони чітко встановили порядок остаточного розрахунку за виконані роботи. 
За змістом даного пункту договору обов`язок Замовника здійснити остаточний розрахунок виникає з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних робіт та наявність всіх підписаних актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за договором.
Суд встановив, що сторонами не підписано всі акти приймання виконаних робіт за договором, зокрема, прийнятими є лише роботи на суму 1842622,25 грн, про що свідчать акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року - на суму 1261044,24 грн., акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 581578,01   грн. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за листопад 2021 року на суму 1842622,25 грн. Тоді, як загальна вартість робіт згідно договору становить 2807999,99 грн. (п. 3.1 договору та додаток №2 до договору).
Матеріали даної господарської справи не містять доказів, які б підтверджували виконання робіт у обсязі, передбаченому договором №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021. Відтак, вимога про стягнення 184262,22 грн. є передчасною, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.
Щодо позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 140399,99 грн., колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Виходячи з системного аналізу зазначеної норми, виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого); відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач зобов`язання згідно договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 в повному обсязі та у встановлений строк не виконав.
В забезпечення виконання зобов`язань згідно договору №2107000020 від 05.07.2021 про закупівлю робіт позивачем надано банківську гарантію № BGV/U/03-2-07500 від 23.06.2021 в розмірі 140399,99 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.
Приписами ст. 560 ЦК України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 561 ЦК України врегульовано, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.
Банківська гарантія № BGV/U/03-2-07500 від 23.06.2021 дійсна до 31.12.2022.
Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов"язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ст. 562 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 563 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
З аналізу наведених норм права вбачається, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.
Відповідно до Банківської гарантії № BGV/U/03-2-07500 (забезпечення виконання договору) Гарантом (Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк") надано Бенефіціару (АТ "Укртрансгаз") безвідкличну та безумовну гарантію та прийнято на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити Бенефіціару суму у розмірі 140399,99 грн. протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги Бенефіціара, без необхідності Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.
Отже, з врахування наведеного, підставою для використання Замовником гарантії є порушення Підрядником (позивачем) умов договору.
Відповідно до п. 4.1 договору №2107000020 про закупівлю робіт від 05.07.2021 Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 280 днів з дати отримання від Замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником графіку виконання робіт.
Наведений у п. 4.1 договору строк виконання робіт узгоджується із погодженим сторонами Графіком виконання робіт (додаток №4 до договору).
Листом №1007ВИХ-21-79 від 20.07.2021 «Про виконання договору» Замовником надано письмове розпорядження (дозвіл) на початок виконання робіт.
Як видно з матеріалів справи, та про що зазначалось вище, у листопаді 2021 відповідачем прийнято частину виконаних робіт на загальну суму 1842622,25 грн. (акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 1261044,24  грн., акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року на суму 581578,01 грн.). Решта робіт за договором Підрядником не виконані.
У даному випадку підставою для направлення письмової вимоги до Гаранта та перерахування коштів за Банківською гарантією слугувало порушення позивачем взятих на себе зобов`язань за договором, а саме невиконання робіт за договором у повному обсязі та у встановлені строки. 
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування вимог ст. 1212 ЦК України, у зв`язку з чим суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 140399,99 грн.
З огляду на правомірний висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості та безпідставно набутих коштів, апеляційний господарський суд виснує, що в задоволенні похідних позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені суд першої інстанції відмовив законно й обгрунтовано, оскільки такі є похідними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення вимог про стягнення основної суми заборгованості та безпідставно набутих коштів. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2023 у справі №909/168/23.
Відповідно до частин 1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.    Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення колегія суддів приходить до висновку про те, що   суд першої інстанції вірно встановив обставини, які мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМЕК" б/н від 24.07.2023 року (вх. № 01-05/2441/23 від 27.07.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.06.2023 року у справі №909/168/23 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                О.В. Зварич

Суддя                                                                                                     Н.А. Галушко

Суддя                                                                                                    В.М. Гриців