Номер провадження: 33/813/2195/23
Номер справи місцевого суду: 947/29893/23 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання Гасановій Л.Я. кизи, за участю:
захисника - адвоката Назаренко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Назаренко І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП
установив

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року, ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 гривень. 
Відповідно до постанови суду, 04.09.2023 року о 15:00 годин на вул. Ак. Філатова, 7-В в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 2.10.а, 2.10.в «Правил дорожнього руху України», був причетний до ДТП та покинув місце пригоди, здійснивши переміщення технічного засобу який мав причетність до пригоди. 
В апеляційній скарзі адвокат Назаренко І.М. зазначає, що не погоджується із постановою суду та вважає, що вона була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного документу, що вказує на неналежне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Судом першої інстанції протиправно долучено до матеріалів справи роздруківку постанови Київського районного суду від 27.09.2023 року відносно ОСОБА_2 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація, що ДТП мала місце саме з припаркованим автомобілем; до протоколу не долучено жодного доказу, що саме ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення. 
На підставі викладеного, адвокат просить постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, та просили її задовольнити. 
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За приписами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що судове засідання по справі призначалось на 11.10.2023 року, в яке  ОСОБА_2 не прибув. Натомість, в матеріалах справи наявні докази його належного сповіщення про місце та час судового розгляду.
Фіксація судового розгляду від 11.10.2023 року засобами технічної фіксації не проводилась.
Апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом не забезпечена участь  ОСОБА_2  при розгляді справи, однак враховує, що право на захист  ОСОБА_2  дотримано шляхом перевірки постанови суду в апеляційному порядку та забезпечення його участі в апеляційному суді. Проте, під час розгляду апеляційної скарги, він вкотре не заявив та не надав жодного доказу на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції. 
Також, апеляційний суд враховує, що  ОСОБА_2  було достеменно відомо про наявність в провадженні суду матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він копію протоколу отримав, в якому було зазначено про направлення матеріалів для розгляду до Київського районного суду міста Одеси.
З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п.57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, долучивши до матеріалів справи роздруківку постанови судді Київського районного суду міста Одеси Чаплицького В.В. від 27.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП фактично перебрав на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення, є необгрунтованою, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 250 КУпАП, при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою. Натомість, при розгляді інших справ така обов`язкова участь прокурора не вимагається.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, суд, при розгляді справи повинен з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому мав повноваження із загальнодоступних джерел, яким є реєстр судових рішень, отримати інформацію, яка стосувалась розгляду справи.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що на момент надходження матеріалів до суду 20.09.2023 року, орган поліції не міг надати таку постанову, оскільки за фактом ДТП справа відносно ОСОБА_1 була розглянута 27.09.2023 року.
П.п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 встановлено поняття «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди» - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейськогосуду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом.
При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 535643 від 05.09.2023 року складеним поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції Козіним Є.В.є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).
Отже, дії ОСОБА_1  правильно кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції протиправно долучено до матеріалів справи роздруківку постанови Київського районного суду від 27.09.2023 року відносно ОСОБА_2 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація, що ДТП мала місце саме з припаркованим автомобілем, суперечать встановленим фактичним обставинам, оскільки при встановленні факту залишення місця ДТП, не вимагається зазначення іншого транспортного засобу, із яким відбулась ДТП. Натомість, в даній справі, достеменно встановлена причетність ОСОБА_2 , до ДТП із автомобілем Renault Kangoo, н.з НОМЕР_2 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає. 
Окрім того, під час апеляційного розгляду,  ОСОБА_2 не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів та на спростування висновків суду першої інстанції.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив

Апеляційну скаргу адвоката Назаренко І.М. в інтересах  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І. Кравець