Справа № 305/970/23

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

21.11.2023                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
                                                        
                                       в с т а н о в и в:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2023 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, сезонного робітника, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 24.03.2017 року, 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Згідно з постановою, 07.04.2023, о 21 год 45 хв, у смт Великий Бичків по вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «FORD FUSION» д.н.з. НОМЕР_2 . Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі та підтверджується висновком результату медичного огляду, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що місцевий суд всупереч тому, що ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового розгляду, розглянув справу за відсутності апелянта. Стверджує, що працівники поліції не врахували пояснення ОСОБА_1 про те, що у день складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 спиртних напоїв не вживав. До того ж звертає увагу на те, що жодного освідування він не проходив. Зазначає, що на його утриманні двоє хворих осіб – мати та сестра, яких необхідно відвозити до медичного закладу, тому позбавлення апелянта права керування транспортними засобами ускладнить життя рідним та йому. Розмір накладеного адміністративного стягнення є непомірним для ОСОБА_1 . Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, та просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №045428, 07.04.2023, о 21 год 45 хв, у смт Великий Бичків по вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «FORD FUSION» д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі та підтверджується висновком результату медичного огляду, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що: «Я вживав алкогольної напої ввечері 06.04.2023 та ранком 07.04.2023 пив алкогольне пиво». Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав.

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 поліцейські направляли на освідування до КНП «Рахівська РЛ» у зв`язку з наявними у водія ознаками алкогольного сп`яніння, огляд проведено за допомогою приладу «Драгер» (а. с. 2).

Висновком лікаря КНП «Рахівська РЛ» № 55 від 08.04.2023 ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 о 01 год 00 хв, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0, 51 % проміле. При проведенні повторного освідування через о 01 год 30 хв, результат становив 0, 33 % проміле (а. с. 3).

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 підтверджується факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що працівники поліції помітили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, тому запропонували пройти огляд у медичному закладі, на що водій погодився, результати огляду, які виявилися позитивними, не заперечував (а. с. 5).

З відеозапису, який наявний у матеріалах справи убачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських пройти огляд погодився, відтак проїхав з поліцейськими до закладу охорони здоров`я - КНП «Рахівська РЛ», де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», у результаті чого лікар констатував, що ОСОБА_1 о 01 год 00 хв, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0, 51 % проміле. При проведенні повторного освідування, а саме через о 01 год 30 хв, результат огляду становив 0, 33 % проміле. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про вчинене ним правопорушення, а також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Досліджений апеляційним судом відеозапис є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

У матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 , у якій останній підтверджує, що у нього вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , та надано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом (а. с. 7).

Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції Сівачук В. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , який проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейський та лікар при виконанні свої посадових обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.

При ухваленні судового рішення, апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно – правових актів.

Так, згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не врахували пояснення ОСОБА_1 про те, що він у день складання протоколу про адміністративне правопорушення спиртних напоїв не вживав, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Дослідивши зміст письмових пояснень ОСОБА_1 , та інші письмові докази – протокол про адміністративне правопорушення, направлення на медичний огляд, медичний висновок, розписку ОСОБА_1 , а також відеозапис, які у своїй сукупності безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 у вказаний у протоколі час та у зазначеному місці перебував у нетверезому стані, оскільки мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, що власне ним під час спілкування з поліцейськими та з лікарем медичного закладу не заперечувалось, окрім цього факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 особисто підтвердив у своїх письмових поясненнях. Тому жодних підстав для висновку про те, що водій ОСОБА_1 на момент складання протоколу був тверезий, а працівники поліції безпідставно його направили до медичного закладу на освідування, - апеляційний суд з огляду на вищенаведене відхиляє та розцінює такі твердження критично.

Твердження апелянта про те, що він що жодного освідування не проходив до уваги не беруться, позаяк спростовуються належними, достовірними та достатніми доказами, які свідчать про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 які, на думку апелянта, ґрунтуються на неналежних доказах, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні двоє хворих осіб – мати та сестра, яких необхідно відвозити до медичного закладу, тому позбавлення апелянта права керування транспортними засобами ускладнить життя рідним та йому, а також призначене стягнення є очевидно не справедливим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке є безальтернативним.

На переконання апеляційного суду, при накладені адміністративного стягнення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місцевий суд враховував обставини, визначені у ст. ст. 33 – 35 КУпАП, та правильно встановив, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , наклавши адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                              
                                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН