Справа № 346/4501/23 
Провадження № 33/4808/663/23 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката  Проворова І.В., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Проворова І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Коломийського міськрайонного суду  Івано-Франківської області від 28 серпня  2023  року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , працює керівником ФГ «Прометей» , громадянку України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,- 

                                                            в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що  водій ОСОБА_1 05.08.2023 року о  01.27  у м.Коломия, по вул. Франка, 159, керувала транспортним засобом, марки «Suzuki Splash» днз « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія  у встановленому законом  порядку із застосуванням приладу засобу «Драгер 6820». Результат  тесту 1,22% проміле, чим ОСОБА_1 порушила п.п. 2.9 а ПДР України.
Не погодившись з вказаним рішенням захисник адвокат  Проворов І.В., подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду необґрунтованою в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вважає, що постанова суду першої інстанції  першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також  порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального  права. Вказує на те, що при розгляді справи суд не дослідив і не наддав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягнуло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розглядові, а тому оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
Покликається на те, ОСОБА_1 була позбавлена права на професійну правничу допомогу, що підтверджується доданими відеозаписами, на яких зафіксовано, що останній  перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням права особи на правовий захист
Стверджують, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив і не наддав належної оцінки законності зупинення співробітниками поліції транспортного засобу марки «Suzuki Splash» д.н.з. « НОМЕР_1 ».
Вважають,що у працівників  поліції були відсутні законні підстави для зупинки автомобіля, а тому всі наступні дії поліцейських є неправомірними та незаконними.
Зазначає, що ОСОБА_1   являється учасником  Громадської організації Військові капелани згідно посвідчень від 14.01. 2023 року № 804,  від 02.10.2023 року № 1094 та активно сприяє обороноздатності батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 4 бригади оперативного призначення «Рубіж» Національної  Гвардії  імені Героя України ОСОБА_2 в ході повномасштабної війни російської федерації проти України, що підтверджується подякою командира 3 батальйону оперативного призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 4 бригади оперативного призначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » імені Героя України сержанта ОСОБА_3 Національної Гвардії України майора ОСОБА_4 . Вважає, що  позбавлення її спеціального права у виді керування транспортним засобом унеможливить подальшій активній участі у волонтерському русі.
Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно притягнення до адміністративної відповідальності  за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подані доповнення до апеляційної скарги в яких вона також наводить доводи, які повністю узгоджуються із доводами апеляційної скарги її захисника, звертає увагу суду на те, що вона є волонтером та представником Громадської організації Військові капелани та надає матеріальну допомогу батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 4 бригади оперативного призначення «Рубіж» імені Героя України сержанта ОСОБА_3 Національної Гвардії України майора ОСОБА_4 .
Вважає, що застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, буде явно несправедливим покаранням щодо неї та порушення принципу Верховенства права щодо індивідуалізації покарання  та співмірності юридичної відповідальності. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат  Проворов І.В. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомлена про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо  права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.  
Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом. 
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які  перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
  Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив  провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник  посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення та вказують на несправедливість призначеного стягнення,  суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Апеляційний суд вважає, до доводи ОСОБА_1 та її захисника про невинуватість у вчиненні правопорушення повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП  звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125093 від 05.08.2023 року, ОСОБА_1   05.08.2023 року о  01.27  в м.Коломия, вул.Франка, 159 водій ОСОБА_5 керувала транспортним засобом Suzuki  Splash Ат НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alkotest 6820 Drager. Результат 1.21 проміле, чим порушив п.п. 2.9 а ПДР України.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським  СРПП Коломийського РВП сержант поліції Будейчаком М.М.., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи, про що свідчить його власноручний підпис.
У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено,що ОСОБА_1 надасть пояснення в суді.
До протоколу про адміністративне правопорушення було додано Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", результат огляду 1,21 проміле, з результатами огляду водій згідний, що підтверджується його власноручним підписом.(а.с. 2)
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest  (а.с.4), в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу було встановлено, що остання  перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.21 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 4). 
До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР (а.с.3), складеного о 01 год..41 хв 05.08.2023 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів(а.с.3)
Однак, такий огляд не проводився  у зв`язку з тим, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодилась із результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. 
До матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3157 чинне до липня 2024 року відповідно до якого газоаналізатор Алкотест 6810 ARHE-0365 відповідає вимогам LCNE 8950:2019  і за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5). 
Як вбачається з рапортів поліцейського СРПП  Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержант поліції Білещук В. та поліцейський СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержант поліції Будейчук М., 05.08.2023 року  близько 01 год.27 хв. за адресою м.Коломия по вул.Івана Франка, 159 Коломийського ТГ зупинили  транспортний засіб  марки Suzuki Splash д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянки ОСОБА_6 , оскільки остання керувала транспортним засобом у комендантську годину під час дії військового стану на території України. Під час спілкування із водієм перевірки документів у громадянки ОСОБА_5 було достатньо підстав вважати, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння за наявності наступних ознак: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та порушення координації рухів. ОСОБА_5 було запропоновано на місці події пройти освідчення за допомогою газоаналізатора « Alkotest 6820 Drager» в установленому законом порядку. Результат тесту № 4859 позитивний- 1.21 проміле.  Від проходження медичного огляду в лікувальному закладі, а саме КНП « Коломийської ЦРЛ» КМР водій відмовилась.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності  дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Твердження адвоката захисника Проворова І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що матеріали адміністративної справи оформлені з порушенням встановленого законом порядку, носять голослівний характер та повністю спростовується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження. 
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення комендантської години. Працівники поліції запитали останню, куди вона так пізно їде. На що ОСОБА_1 відповіла, що затрималася на банкеті в кафе «Грильяж». Працівники поліції повідомили останній, що в ході спілкування з нею виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Тому водію транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на який вона погодилася. 05.08.2023 року о 01 год.40 хв. ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, результат якого становив 1, 21 проміле. Водій з даним результатом погодилася і відмовилася їхати до медичного закладу. Працівниками поліції були роз`яснені права особи відповідно ст.268 КУпАП України і складено відносно протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. З вказаним протоколом її було ознайомлено. до счт.268 КУпАП.
Дані відеозапису повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с.1), з роздруківкою результатів огляду (а.с. 4), з даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами яких отримано позитивний результат 1.21%
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що дані відеозапису свідчать про те, що  ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом та по завершенню огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, повністю погодилась із позитивним результатом, не бажала спростувати вказаний результат шляхом проведенні відповідного огляду у медичному закладі та зазначила, що повністю довіряє працівникам поліції. 
Твердження в апеляційній скарзі про те, що не було належним чином роз`яснено і забезпечено належну правову допомогу, спростовуються вказаним відеозаписом, адже працівники поліції роз`яснювали  ОСОБА_1 права відповідно до вимог ст.268 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , який надав добровільну згоду на огляд на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер», з позитивним результатом якого (1,21 проміле) добровільно погодився,  про що ствердив повідомивши про це на відеозаписі. 
Таким чином, оглянуті відеозаписи повністю узгоджуються із  сукупністю інших доказів по справі, які підтверджують вину у вчиненні правопорушення. 
Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшла на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодилась із позитивним результатом такого огляду.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння. 
Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, висловлена ним після отримання позитивного результату огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, свідчить про те, що він фактично погоджується з отриманим результатом огляду. 
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак вважала, що призначене їй стягнення є явно несправедливим, оскільки порушує її права на керування транспортним засобом. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника ОСОБА_1 , ступінь її вини.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 надавала неодноразово допомогу ЗСУ, як волонтер, що підтверджується доданими до справи документами, а саме: посвідчення № 1054, як помічника капелана та подякою. Про те, що право керування транспортним засобом для неї є вкрай важливим, так як позбавлення цього права  унеможливить подальшій активній участі у волонтерському русі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в умовах воєнного стану та загальної мобілізації обов`язок кожного громадянина України допомагати державі у її зусиллях протидіяти російській збройній агресії. 
Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності  водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУПаП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника. 
При вирішанні цього питання законодавець виходив з того, що міжнародний  досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших і водночас найдієвіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог Правил дорожнього руху є запровадження системи ефективного покарання.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення  необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на  забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення  ним нових правопорушень, а також повинно бути  спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами. 
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки. 
Апеляційний суд  вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-
                                                     п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника адвоката Проворова І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2023  року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                О.П. Васильєв