УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8048/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С. 
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/8048/23 за матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист цивільного права та інтересу недодержанням вимог закону при розгляді заяви від 08 травня 2020 року
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просить: визнати правочин недійсним, тобто вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності недодержанням вимог закону при розгляді заяви від 08 травня 2020 року; прийняти до розгляду 13 випадків вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності недодержанням вимог закону при розгляді заяви від 08 травня 2020 року, якими порушені її цивільні права та інтереси у зв`язку з недодержанням положень ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що належать до віддання голови міської ради; прийняти пояснення стосовно моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , вчиненням 13 випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності при розгляді заяви від 08 травня 2020 року, якими заподіяні душевні страждання, які погіршили її здоров`я; прийняти пояснення стосовно розміру моральної шкоди, яка становить 130 000 грн. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , як Житомирський міський голова, не здійснив контроль за строком розгляду її заяви від 08 травня 2020 року, оскільки рішення прийнято Житомирською міською радою 30 липня 2020 року №1970, тобто через 80 днів. Окрім того, проект рішення Житомирської міської ради з додатком «Список суб`єктів земельних відносин, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» складено з істотними порушеннями законодавства: на проекті відсутня дата його складання; незаконно покладений контроль за виконанням на заступника міського голови, оскільки до повноважень Департаменту такі функції не входять; до повноважень міського голови не входить складання проекту рішення про відмову; на проекті рішення відсутній підпис автора проекту; не зазначено дати, до якого проекту рішення долучається; зазначено додаток до рішення Житомирської міської ради, а не додаток до проекту рішення про відмову; відсутній висновок спеціалістів стосовно опрацювання заяви від 08 травня 2020 року для погодження місця розташування земельної ділянки; не враховані документи, долучені до заяви від 08 травня 2020 року (викопіювання з фрагменту плану «червоних» ліній, копія листа, копія акта від 30 квітня 2013 року, фотомонтаж земельних ділянок); не враховано рішення Житомирської міської ради від 28 травня 2003 року №193, яким передано у приватну власність земельні ділянки (суміжні) АДРЕСА_1 ; не враховано рішення 15 сесії від 21 червня 2012 року №400; це територія садибної забудови згідно з генеральним планом, а не лише багатоповерхової забудови; частина земельної ділянки не розташована в зоні «червоних ліній»; затвердження плану обмежень земельних ділянок, які знаходяться в санітарно-захисній зоні транспорту, не приймалося. Також порушено частину першу ст.23 Регламенту міської ради про внесення в порядок денний 70 сесії 7 скликання Житомирської міської ради 30 липня 2020 року розгляд проекту рішення про відмову з додатком, який було оприлюднено 15 липня 2020 року. Незаконно передано ОСОБА_2 , міським головою, проект рішення з додатком, який оформлений з численними порушеннями законодавства, на оприлюднення. Проект рішення з додатком не вносився на розгляд 70 сесії 7 скликання Житомирської міської ради 30 липня 2020 року та не розглядався. Відповідач не здійснив контроль за додержанням вимог законодавства, що рішення 70 сесії 7 скликання 30 липня 2020 року №1970 оформлено без розгляду на сесії. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями – емоціями людини, зміст яких є біль, муки, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання. Вона позбавлена можливостей у реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення її конституційних прав під час розгляду її звернення призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі відмовлено та роз`яснено заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи - спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить встановити юрисдикцію позовної заяви про судовий захист цивільного права та інтересу, недодержанням вимог закону при розгляді її заяви від 08 травня 2020 року, ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ґрунтує на тому, що суд незаконно відмовив у доступі до правосуддя, оскільки випадки недодержання вимог закону призвели до постановлення помилкової ухвали. Розглядаючи питання про відкриття провадження за її позовною заявою, суд вчинив недодержання вимог закону: виклав висновок про суть позовної вимоги, який не відповідає суті позовної вимоги; неправильно зазначив суть другої та третьої позовних вимог; неправильно виклав обґрунтування позовних вимог; незаконно виклав висновки, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження у справі; незаконно виклав трактування із Законів України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин при розгляді питання про відкриття провадження у справі; не дослідив 13 випадків вчинення незаконних рішень, дій чи бездіяльності, вчиненої недодержанням вимог закону, якими порушені її цивільні права та інтереси; не врахував її права, передбачені ЦПК України. Наполягає на тому, що звернулася за судовим захистом цивільних прав та інтересів, а посилання суду першої інстанції на здійснення відповідачем владних управлінських функцій безпідставне. Переконана у тому, що спір у справі не є публічно-правовим, а юрисдикція змінена незаконно. Відмовивши у відкритті провадження у справі, суддя суду першої інстанції вчинила дев`ять незаконних процесуальних дій. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судова повістка про виклик в судове засідання на 29 листопада 2023 року вручена позивачу ОСОБА_1 03 листопада 2023 року (а.с.41), а відповідачу ОСОБА_2 (міський голова) - 03 листопада 2023 року (а.с.42). Житомирський міський голова Сухомлин С.І. подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі його представника. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира - без змін. Сторони про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2020 року на розгляд органу місцевого самоврядування надійшла заява ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , із метою оформлення права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.

Рішенням Житомирської міської ради від 30 липня 2020 року №1970 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 ЗК України, ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Плану зонування території м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04 квітня 2017 року №579, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (земельна ділянка розміщена в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови (Ж-4), частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць в червоних лініях (ТР-2), земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 порушення її конституційних прав обґрунтовує, зокрема тим, що при розгляді її заяви від 08 травня 2020 року ОСОБА_2 , як посадова особа Житомирської міської ради (Житомирський міський голова), не здійснив контроль за додержанням земельного законодавства при розгляді її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим не дотримані вимоги чинного законодавства щодо строків і процедури розгляду її заяви при відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, внаслідок чого заподіяна моральна шкода.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання строків і процедури розгляду заяви та, як наслідок, надання оцінки правомірності прийнятого за результатами розгляду заяви рішення про відмову в її задоволенні, тобто відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, бо ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набула. 

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з посадовою особою органу місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цієї особи, прийнятих або вчинених нею при здійсненні владних управлінських функцій. 

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права і з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує. 

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 04 грудня 2023 року.