ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 175/4104/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2023 року (суддя Ребров С.О.) у справі №175/4104/23 за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову серії ЕАС №7423045 від 30.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладенню стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП 
В обґрунтування заявлених вимог фактично посилалася на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення такого. Також вказувала на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині не дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та позбавлення права на захист.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2023 року позов задоволодено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення поліцейський діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. З цього приводу відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки відеозапису, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою постанову серії ЕАС №7423045 від 30.07.2023 року, яку винесено командиром взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління Кравцовим Іваном Олексійовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Згідно з вказаною постановою 30.07.2023 року о 00 год. 35 хв. в м. Дніпро, по мкрн. Тополя, 1, 15/, водій, ОСОБА_1 керуючи авто БМВ державний номер НОМЕР_1 не пред`явив повідчення водія відповідної категорії, тобто не мав при собі, чим порушив п.2.4.а. ПДР - керування Т/3 особою, не пред ’явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстр. документ на Т/3, а у випадках, передб. законодавством, ліцензійної картки на Т/3, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цив.-прав. відповідальності власників наземних Т/3, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КУпАП.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке. 
Відповідно до пп. 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Отже, не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та/або поліса обов`язкового страхування є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
Стаття 280 КУпАП     закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
Так, за приписами      ст.251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У спірному випадку суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не було надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Заперечуючи такі висновки суду першої інстанції, відповідач вказує на те, що таким доказом є відеозапис, що був покладений в основу прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складенні оскаржуваної постанови.
Надаючи оцінку таким аргументам відповідача, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Так, частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію правопорушення, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема,  у постанові від 30.05.2018 (справа №337/3389/16-а), у постанові від 31.01.2019 (справа №464/2309/17), у постанові від 13.02.2020 (справа №524/9716/16-а).
Отже, оскільки у спірному випадку в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким зроблено відеозапис, то такий відеозапис, на який посилається відповідач, не можливо визнати належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2023 року у справі №175/4104/23 – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.     

Повний текст постанови складено 07.12.2023
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк