ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 487/5033/18
провадження № 51-3974км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання	  ОСОБА_4 ,	
прокурора	ОСОБА_5 ,	
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .
Обставини справи

1.   ОСОБА_6 обвинувачувався за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) в тому, що зберігав у сейфі в будинку АДРЕСА_2 наркотичний засіб канабіс масою 8,31 г, вилучений 15 грудня 2018 року під час проведення обшуку.
2.  Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2018 року його виправдано за цим обвинуваченням, оскільки суд визнав недопустимими ключові докази у цій справі: протокол обшуку і похідні від нього докази.
3.  Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без зміни. 
Вимоги і доводи касаційної скарги 

4.  Прокурор, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
5.  Він вважає, що апеляційна інстанція не виправила порушень процесуального закону, допущених судом першої інстанції, на які вказувала сторона обвинувачення в апеляційній скарзі, зокрема, що обґрунтування висновку про недопустимість протоколу обшуку і похідних від нього доказів суперечить положенням процесуального закону.
6.  Також апеляційний суд не взяв до уваги доводи прокурора про обмеження права сторони обвинувачення надати в першій інстанції докази, важливі для вирішення питання допустимості доказів, і сам необґрунтовано відмовив у дослідженні цих доказів.  
Позиції учасників касаційного розгляду

7.  В судовому засіданні прокурор підтримала доводи касаційної скарги, просила її задовольнити.
8.  Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

9.  Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.
10.  Касаційний суд зобов`язаний перевірити в межах доводів, висловлених в касаційній скарзі, чи були додержані судами попередніх інстанцій процесуальні норми, що регулюють розгляд судами обвинувачення, у тому числі положення, що стосуються оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - їх достатності для висновків суду.[1]
11.  Суд першої інстанції дійшов висновку, що протокол обшуку від 15 лютого 2018 року є недопустимим доказом, що призвело до висновку про недопустимість похідних від нього доказів.
12.  Цей висновок обґрунтовано тим, що (1) обшук було проведено слідчим ОСОБА_7 , повноваження якого не підтверджені, (2) цей слідчий не був зазначений в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
13.  Щодо першого аргументу Суд зазначає, що сторона обвинувачення як в ході розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду заявляла клопотання про дослідження документів, які підтверджували повноваження слідчого ОСОБА_7 на проведення досудового розслідування (постанови щодо визначення групи слідчих, витяги з ЄРДР, якими в сукупності сторона обвинувачення обґрунтовувала його повноваження). 
14.  Суд першої інстанції відмовився дослідити ці документи, посилаючись на те, що вони не були відкриті стороні захисту при завершенні досудового розслідування в порядку статті 290 КПК. 
15.  Апеляційний суд відмовив у дослідженні доказів, пославшись на те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала, що докази, які вона просить дослідити, неповно чи з порушенням були досліджені судом першої інстанції.
16.  Суд уже зазначав, що постанови, які визначають повноваження слідчого здійснювати досудове розслідування, можуть бути надані  прокурором під час судового розгляду у випадку,  якщо під час дослідження доказів учасники провадження висловлять сумнів щодо цієї обставини.[2] Таким чином, суди попередніх інстанцій, відмовившись досліджувати документи, які намагалася надати сторона обвинувачення, порушили право сторони обвинувачення належним чином обстоювати свою позицію, зокрема, доводити допустимість представлених нею доказів відповідно до статті 92 КПК.
17.  Щодо другого аргументу Суд звертає увагу на те, що положення статей 37, 39, 236 КПК дають підстави до висновку, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи не визначає конкретного слідчого або прокурора, які можуть здійснити обшук на підставі цієї ухвали, і обшук може бути проведений будь-яким прокурором, призначеним здійснювати процесуальне керівництво, або слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування.[3]
18.  Також висновок про недопустимість протоколу обшуку суди обґрунтували тим, що обшук фактично здійснювали кілька осіб (в тому числі оперативні співробітники), службове становище яких, їх статус та повноваження на проведення даної слідчої дії нічим не підтверджені. 
19.  Суд не погоджується з цим аргументом. Спірний обшук проводився слідчим за участю спеціаліста, прокурора, понятих та оперуповноважених.  Залучення співробітників оперативних підрозділів для проведення процесуальних дій має організаційний характер і не потребує прийняття процесуального документа у виді письмового доручення[4].
20.  Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при оцінці допустимості доказів, які суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.
21.  Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції слід врахувати викладене, надати ґрунтовні відповіді на доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення та ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                         ОСОБА_3                             

[1]     Постанови від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445, від 20 лютого 2020 року у справі № 360/2303/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87857789, від 09 вересня 2020 року у справі № 658/1281/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91555076

[2] Постанова від 14 лютого 2022 року у справі № 477/426/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/103525190; 

[3] Постанова від 07 жовтня 2020 року у справі № 725/1199/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/92173671

[4] Постанова від 16 лютого 2022 року у справі № 758/5719/16-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/103487334