ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/780/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є., 
при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю. 
представники учасників провадження:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича   на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 (суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро, повний текст підписано 11.08.2023)   у справі №904/780/23 
за позовом  Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича, м.Дніпро 
до відповідача-1: Приватної фірми "НІК АН", м. Дніпро
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і КО", м. Дніпро 
про скасування рішень державних реєстраторів   

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулася Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович з позовом до Приватної фірми "НІК АН" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і КО", в якому просить:
- скасувати рішення державного реєстратора Колесник Інги Миколаївни Комунального підприємства "Будинок Юстиції" Дніпропетровської обласної ради, індексний номер: 36874234 від 01.09.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Приватною фірмою "НІК АН", номер запису про право власності: 22132156 від 01.09.2017;
- скасувати рішення державного реєстратора Третяк Тетяни Василівни Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, індексний номер: 40870034 від 27.04.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Товариством з обмеженою відповідальністю "Коваленко і КО", номер запису про право власності: 25938952 від 27.04.2018.
В обґрунтування позову позивач посилається на незаконне набуття відповідачами (1, 2) права власності на цілісний майновий комплекс автомобільної стоянки, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно 362739512101).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 у справі №904/780/23 у позові фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича до відповідача-1: Приватної фірми "НІК АН", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і КО" про скасування рішень державних реєстраторів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Дніпропетровської області суд не з`ясував характер спірних правовідносин, наявність порушеного права скаржника та дійшов помилкового висновку про неефективність способу захисту обраного скаржником.
                    Сторони своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді     Іванова О.Г. (доповідач), суддів : Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 06.09.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/780/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
15.09.2023 матеріали справи №904/780/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.   
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2023 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу позивача залишено без руху через неподання останнім доказів направлення скарги відповідачам листом з описом вкладення. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
29.09.2023 через “Електронний суд” від скаржника, на виконання вимог ухвали від 19.09.2023 надійшла заява про усунення недоліків скарги (зареєстрована судом 02.10.2023), до якої додано докази направлення скарги відповідачам. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича  на  рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 у справі  №904/780/23; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 13.12.2023 на 16:50 год. 
28.11.2023 на адресу суду від скаржника надійшла заява про відмову від апеляційної скарги у зв`язку зі зміною обставин справи та необхідністю доопрацювання правової позиції апелянта.
Відповідач-1 з приводу зазначеної заяви подав клопотання, в якому зауважив, що  сумнівається у діях позивача, зокрема відповідності його підпису на заяві, з урахуванням її відмінності від підпису цієї ж особи на інших процесуальних документах у справі; звертає увагу суду на провокативну поведінку невстановлених осіб. 
          Колегія суддів відмовляє в задоволенні зазначеної заяви позивача з підстав позбавлення можливості роз`яснення наслідків такої відмови через неявку представника у судове засідання.
                    В судовому засіданні 13.12.2023 підписано вступну та резолютивну частини постанови.
          
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20.11.2015 року № 2683, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В. В. був власником об`єкта нерухомого майна - автостоянки, розташованої за адресою: вул. Набережна Заводська, 110, м. Дніпро.
20.11.2015 відповідно до ст. 75 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015, протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржею від 29.10.2015, Фізичній особі-підприємцю Кузьмінову Володимирові Олександровичу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18, 8 кв. м, Б - бокси, площею 44, 7 кв. м, В - склад, площею 28, 7 кв. м, Г - склад, площею 28,3 кв. м, Е - металевий сарай, площею 1 220 кв. м., Ж - навіси, площею 2 396 кв. м, Д - сторожовий пост, площею 3, 44 кв. м, № 1-3, І - споруди (ворота, огорожа, мостіння) по АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В. та зареєстроване за реєстровим № 2683.
Не погоджуючись з цим, Приватна фірма "Нік Ан" в липні 2017 року звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Пеле Груп" та виключення майна з ліквідаційної маси в межах справи № 904/2396/15 про банкрутство ТОВ "Пеле Груп".
Ухвалою суду від 19.09.2017 по справі № 904/2396/15 заяву ПФ "Нік Ан" задоволено. Визнано недійсними результати аукціону (відкритих торгів), з продажу цілісного майнового комплексу автомобільної стоянки, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно 362739512101), проведеного 29.10.2015 Правобережною товарною біржею та оформленого протоколом № 1 від 29.10.2015 про проведення аукціону; визнано недійсним свідоцтво (зареєстроване в реєстрі за № 2683) видане 20.11.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., яке посвідчує право власності на вищезазначену автомобільну стоянку за Фізичною особою-підприємцем Кузьміновим Володимиром Олександровичем; виключено з ліквідаційної маси ТОВ "Пеле Груп" цілісний майновий комплекс автомобільну стоянку, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно 362739512101).
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 по справі № 904/2396/15 апеляційну скаргу ФОП Кузьмінова В.О. було задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 у справі № 904/2396/15 - скасовано; в задоволенні заяви ПФ "Нік Ан" № б/н від 03.07.2017 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Пеле Груп" та виключення майна з ліквідаційної маси з урахуванням уточнення відмовлено.
03.04.2017 державним реєстратором Кривошей Анастасією Анатоліївною Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на автомобільну стоянку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 22135011 за ОСОБА_1 . Підставою для проведення зазначеної державної реєстрації права власності було рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2017 у справі № 2/1254/17-ц. 
Позивач стверджує, що зазначене рішення про державну реєстрацію права власності є протиправним, що підтверджується фактами, встановленими судами в інших судових справах.
Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтримано Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, у справі № 804/126/18 встановлено, що відповідно до листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2017 № 5/483/2013 згідно з автоматизованою системою документообігу суду в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільних справ відносно ОСОБА_1 чи цивільної справи за номером 2/1254/17-ц за період з 01.01.2017 по 01.09.2017 не перебувало. 
В Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 12017040000001108 стосовно здійснення несанкціонованої заміни інформації про власника об`єкта нерухомого майна автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
Таким чином, рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об`єкта нерухомого майна: 362739512101) за суб`єктом: ОСОБА_1 не відповідає вимогам п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено не у спосіб, передбачений законодавством, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
В подальшому, 01.09.2017 право власності на автомобільну стоянку по вул. Набережна Заводська, 110, м. Дніпро перереєстровано за Приватною фірмою “Нік АН”. 
Державним реєстратором Колесник Інгою Миколаївною Комунального підприємства “Будинок юстиції” Дніпропетровської обласної ради на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 17.06.2016, ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 24.06.2016, постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 205/8482/15-ц від 01.08.2017 було зареєстровано право власності на автомобільну стоянку по АДРЕСА_1 за ПФ “Нік АН”, номер запису про право власності: 22132156.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.05.2019 у справі № 205/8482/15 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 17.06.2016 та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 205/8482/15-ц від 01.08.2017 скасовано, провадження у справі за позовом Приватної фірми “Нік Ан” про витребування майно закрито.
На підставі рішень 01.09.2017 здійснена державна реєстрація права власності за ПФ “Нік АН” на автомобільну стоянку по вул. Набережна Заводська, 110, м. Дніпро,  інші реєстрації були скасовані, а державна реєстрація права власності є неправомірною.
На думку позивача, право власності було протиправно перереєстровано на ТОВ “Коваленко і Ко”. 
Державним реєстратором Третяк Тетяною Василівною Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на автомобільну стоянку по АДРЕСА_1 за ТОВ “Коваленко і Ко”, номер запису про право власності 40870034. 
Підставою для проведення державної реєстрації був акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.04.2018, виданий ОСОБА_1 та ТОВ “Коваленко і Ко” та протокол загальних зборів ТОВ “Коваленко і Ко” від 26.04.2018 № 02. 
Позивач стверджує, що дана державна реєстрація права власності проведено з грубим порушенням на момент здійснення реєстрації законодавства України, оскільки державним реєстратором не встановлено факту правомірного набуття права власності за ОСОБА_3 , а також не дотримано вимоги законодавства України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в той же час, ФОП Кузьмінов В.О. набув право власності на спірний об`єкт нерухомості на законних підставах, однак, в подальшому спірне право власності на майно незаконно перейшло до третіх осіб.
Вищезазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду.

Відмовляючи в позові суд зазначив, що позовні вимоги щодо скасування рішень державних реєстраторів від 01.09.2017 та 27.04.2018 є неефективним способом захисту та не приведе до відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Статтею 55 Конституції України  гарантовано право кожного на захист прав і свобод в судовому порядку.
За приписами  статті 4 Господарського процесуального кодексу України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
Згідно з положеннями  статті 2 Господарського процесуального кодексу України  та статей  15,  16 Цивільного кодексу України  підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорювання. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша  статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який становить собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Вирішуючи спір по суті, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Гарантоване  статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №922/1500/18, від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі №918/150/19, від 26.01.2022 у справі №921/787/20 від 14.06.2022 у справі №904/3870/21, від 13.09.2022 у справі №918/1222/21.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Приватною фірмою "НІК АН", номер запису про право власності: 22132156 від 01.09.2017; скасування рішення державного реєстратора Третяк Тетяни Василівни Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, індексний номер: 40870034 від 27.04.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Товариством з обмеженою відповідальністю "Коваленко і КО", номер запису про право власності: 25938952 від 27.04.2018.
Позивач вказує, що дана державна реєстрація права власності проведена з грубим порушенням на момент здійснення реєстрації законодавства України, оскільки державним реєстратором не встановлено факту правомірного набуття права власності за Кучеренко Т. P., а також не дотримано вимоги законодавства України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в той же час, ФОП Кузьмінов В.О. набув право власності на спірний об`єкт нерухомості на законних підставах, однак, в подальшому спірне право власності на майно незаконно перейшло до третіх осіб.
Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для поновлення порушеного права Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича.
При цьому, судом першої інстанції, з посиланням на ст. 387 ЦК України, правомірно зазначено, що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є саме віндикаційний позов.
Матеріали справи свідчать про те, що Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 20.11.2015 № 2683, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В. В. був власником об`єкта нерухомого майна - автостоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, 03.04.2017 державним реєстратором Кривошей Анастасією Анатоліївною Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на автомобільну стоянку по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 22135011 за Кучеренко Тарасом Романовичем. Підставою для проведення зазначеної державної реєстрації права власності було рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2017 у справі № 2/1254/17-ц. 
Однак, як встановлено судом у справі № 804/126/18, рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об`єкта нерухомого майна: 362739512101) за суб`єктом: ОСОБА_1 не відповідає вимогам п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено не у спосіб, передбачений законодавством, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
В подальшому, 01.09.2017 Державним реєстратором Колесник Інгою Миколаївною Комунального підприємства “Будинок юстиції” Дніпропетровської обласної ради на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 17.06.2016, ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 24.06.2016, постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 205/8482/15-ц від 01.08.2017 зареєстровано право власності на автомобільну стоянку по вул. Набережна Заводська, 110, м. Дніпро за ПФ “Нік АН”, номер запису про право власності: 22132156.
27.04.2018 Державним реєстратором Третяк Тетяною Василівною Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на автомобільну стоянку по АДРЕСА_1 за ТОВ “Коваленко і Ко”, номер запису про право власності 40870034. Підставою для проведення державної реєстрації було акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.04.2018, виданий ОСОБА_1 та ТОВ “Коваленко і Ко” та протокол загальних зборів ТОВ “Коваленко і Ко” від 26.04.2018 № 02. 
Втім, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.05.2019 у справі № 205/8482/15 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/8482/15 від 17.06.2016 та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 205/8482/15-ц від 01.08.2017 скасовано, провадження у справі за позовом Приватної фірми “Нік Ан” про витребування майно закрито.
Частиною 4  ст.75 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини справи - це факти, які мають значення для вирішення спору, як-от: вчинення чи невчинення особою певної дії; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій або настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України) суд виснує про доведеність чи недоведеність певних обставин.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що преюдиційне значення мають лише встановлені судом обставини, тобто факти, а не правова їх оцінка.  Преюдиційні факти істотно відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. постанови Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16, від 17.02.2021 у справі № 914/1257/18 та інші).
Господарським судом правильно вказано, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки у випадку задоволення позовних вимог позивача, його права не будуть захищені або відновлені, так як виконання такого рішення суду призведе лише до скасування рішень державних реєстраторів від 01.09.2017, від 27.04.2018  та не створить підстав для переходу права власності на спірне майно до позивача. Обрання позивачем неефективного способу захисту є підставою для відмови у задоволенні позову.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями  387  та  388 Цивільного кодексу України.
Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей  387  та  388 Цивільного кодексу України, є неефективними (зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/18).
Власник з дотриманням вимог статей  387  та  388 Цивільного кодексу України  може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до  статті 129 Господарського процесуального кодексу України  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,  -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 у справі №904/780/23 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 у справі №904/780/23 – залишити без змін.
 Судові витрати Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 15.12.2023.

Головуючий суддя                                                                                          О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                       А.Є. Чередко

Суддя                                                                                                             Ю.Б. Парусніков