ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 755/6538/19
провадження № 51-94км23                     
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                ОСОБА_5 ,
захисника                                                                ОСОБА_6 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                                  ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року                                  у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018100040003271, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця                  та жителя АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки                                      с. Плисецьке Васильківського району Київської області, жительки АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК). 

 
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань                       за № 12018100040003271, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7                              у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, закрито  на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Вирішено питання щодо речових доказів  та арешту майна у кримінальному провадженні. 
Київський апеляційний суд ухвалою від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду                               м. Києва від 29 вересня 2022 року - без змін.
Цей же суд ухвалою від 02 червня 2023 року на підставі ч. 4  ст. 399 КПК, оскільки відсутній предмет оскарження, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року вже переглянута судом апеляційної інстанції та залишена без зміни, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_6 на ухвалу районного суду від 29 вересня 2022 року.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, сторона захисту вказує на те, що апеляційний суд за відсутності обставин, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК, безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу суду першої інстанції від 29 вересня 2022 року, що належить до судових рішень, які є предметом апеляційного перегляду.
Зазначене з урахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та КПК, на переконання скаржника, свідчить про позбавлення ОСОБА_8 і ОСОБА_7 права доступу до суду з метою апеляційного перегляду судового рішення, постановленого стосовно них.                             
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , навівши відповідні пояснення, підтримав касаційну скаргу. 
Прокурор ОСОБА_5 висловив позицію про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як визначено ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи захисника про допущення апеляційним судомістотного порушення вимог кримінального процесуального закону Верховний Суд вважає слушними, враховуючи таке.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. 
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку (ч. 11 ст. 284 КПК).
Водночас ч. 4 ст. 399 КПК передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями        ст. 394 цього Кодексу. 
Тобто після того як суд апеляційної інстанції отримав апеляційну скаргу, йому насамперед необхідно встановити, чи підлягає оскаржуване судове рішення апеляційному перегляду з урахуванням положень статей 392, 399 КПК, оскільки саме від цього залежатиме подальше процесуальне рішення щодо такої апеляційної скарги.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона обвинувачення подала апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва                                   від 29 вересня 2022 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018100040003271, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого  ч. 2 ст. 307 КК, закрито  на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Як уже було зазначено, Київський апеляційний суд ухвалою від  04 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вказану ухвалу районного суду - без змін. 
За змістом оскаржуваної стороною захисту в касаційному порядку ухвали Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року випливає, що суддя на обґрунтування відмови у відкритті апеляційного провадження вказав, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року вже переглянута судом апеляційної інстанції та залишена без змін. А тому апеляційний суд дійшов висновку, що в цьому разі відсутній предмет оскарження. 
Така мотивація послужила підставою для висновку про те, що захисник                              ОСОБА_6 оскаржив судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Однак зазначена позиція апеляційного суду є помилковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
Наведені положення в сукупності з ч. 11 ст. 284, п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК свідчать про те, що оскаржувана захисником ухвала районного суду від 29 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження належить до судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, тобто є предметом апеляційного перегляду.
Та обставина, що апеляційний суд здійснив перегляд судового рішення за апеляційною скаргою прокурора, за законом жодним чином не може бути підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника, адже право одного учасника кримінального провадження на апеляційне оскарження не залежить від апеляційного оскарження іншим учасником того самого рішення і результатів за наслідками розгляду апеляційної скарги останнього, оскільки це право є індивідуальним та реалізовується конкретним учасником кримінального провадження на його власний розсуд.
Натомість у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції позбавив захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ,   права на апеляційне оскарження ухвали районного суду і безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, пославшись на те, що ухвала суду першої інстанції вже була предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою іншого учасника кримінального провадження, тобто відмовив у відкритті провадження з підстави, що не передбачена КПК. 
Таким чином, колегія суддів уважає, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала цього суду від 02 червня 2023 року не відповідає положенням статей 392, 399 КПК та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно зважити на викладене в цій постанові та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення,                         є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                     ОСОБА_3