ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/3728/21  Номер провадження 33/814/182/23	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Г.А.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою:  АДРЕСА_1 , 

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на користь держави у виді штрафу в сумі 170 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 гривень.
За постановою судді, 11.02.2021 року близько 20.30 год. гр. ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_2 , а саме в ході сварки застосовувала фізичну силу, ображала дитину, погрозливо висловлювалася.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу злочину.
Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення домашнього насильства.
Вказує, що на розгляді в Київському районному суді м.Харкова знаходиться позов матері колишнього чоловіка - ОСОБА_3 про її виселення через неприязні відносини, яка налаштовує доньку проти рідної матері.
Одночасно з апеляційною скаргою подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2021 року посилаючись на те, що про постанову судді дізналась 18 травня 2021 року, відповідну копію судового рішення отримала 21 травня 2021 року.
Зважаючи на прийняття постанови суддею 29 квітня 2021 року за відсутності ОСОБА_1 , та відсутність доказів направлення відповідної копії учасникам справи у матеріалах справи, беручи до уваги відмітку про отримання копії постанови лише 31 травня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Суд, здійснюючи судовий розгляд матеріалів, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не з`ясував у повному обсязі всі обставини справи, у зв`язку з чим прийшов до безпідставного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП.
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №067634 від 11 лютого 2021 року вбачається, що 11.02.2021 року близько 20.30 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_2 , а саме в ході сварки застосовувала фізичну силу, ображала дитину, погрозливо висловлювалася, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала заява колишнього чоловіка ОСОБА_4 про неправомірні дії її колишньої дружини ОСОБА_1 відносно спільної доньки ОСОБА_2 .
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є колишнім подружжям, між якими склалися неприязні відносини щодо позову матері колишнього чоловіка - ОСОБА_3 про її виселення з будинку, в якому вони спільно проживають.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII(далі закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1статті 1 закону визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно частин 1, 2 статті 3 вказаного вище закону, предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя. Тому, доводи захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності доказів, на підтвердження сімейних відносин судом не приймаються, з огляду на те, що обидві сторони у судовому засіданні підтвердили той факт, що між ними шлюб офіційно розірваний.
Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП апеляційний суд зазначає наступне.
Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, судом встановлено, що у ньому відсутні наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю доньки ОСОБА_2 , які могли бути чи були завдані.
Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 застосувала фізичну силу, ображала дитину, погрозливо висловлювалася, чим вчинила фізичне та психологічне насильство. При цьому, з письмових пояснень самої доньки ОСОБА_2 , які були відібрані працівниками поліції в присутності батька 11.02.2021 року не вбачається завдання ОСОБА_1 їй будь-якої шкоди і в чому саме вона проявилась. Більше того, сама донька вказувала лише про відібрання її телефона з боку матері через невиконання домашнього завдання, та подальше ведення відеозапису подій, виникнення конфлікту між матір`ю та бабусею, тобто із свекрухою, в ході чого ОСОБА_1 відштовхнула її.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які спростовували би або підтверджували би пояснення сторін конфлікту. Висновок суду про доведеність вини не може ґрунтуватись на припущеннях, без належних та допустимих доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження факт вчинення з її боку фізичного та психологічного насильства відносно доньки ОСОБА_2 . 
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, на переконання суду, у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення  щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду В.М. Герасименко