Номер провадження: 33/813/1626/23
Номер справи місцевого суду: 522/11904/23 
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нестеренко Вікторії Володимирівни на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року, -
В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року від Управління патрульної поліції в Одеської області до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 194837 від 01.06.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 коп.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Нестеренко Вікторія Володимирівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова судді першої інстанції є необґрунтованою та такою, що ухвалена судом передчасно та на підставі необ`єктивних матеріалів, які надала сторона звинувачення у адміністративному правопорушенні, з обмеженням права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо захисту належним чином та належними доказами. 
Так, сторона захисту вказує, що без оцінки суду залишились докази, які планував надати сам ОСОБА_1 на підтвердження його посилань про те, що він не керував автомобілем, тому як фактично за кермом був його друг, що підтверджується поясненнями, наданими ОСОБА_2 . При цьому матеріали, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, не можуть довести факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в матеріалах справи в якості доказу міститься протокол про адміністративне правопорушення, інші матеріали в справі відсутні, також відсутнє відео з місця ДТП. Тобто на думку апелянта, особи, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не надали до суду докази, а обмежились лише звинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим у суду на час розгляду справи не було об`єктивної картини подій, враховуючи також фактори напруженості та хибного ставлення до реальності в умовах воєнного стану з боку посадових осіб правоохоронних органів. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції, що призначене на 29.09.2023 року на 12-00 год., ОСОБА_1 та його адвокат Нестеренко В.В., а також потерпілий ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином. 
29.09.2023 року о 12-04 год. (отримано суддею о 12-23 год.) під час розгляду апеляційним судом справи по суті апеляційної скарги до суду, через засоби електронного зв`язку, від захисника  ОСОБА_1  адвоката Нестеренко В.В.надійшла заява про відкладення розгляду справи з посиланням на поганий стан здоров`я адвоката.
Відповідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд, проаналізувавши подану захисником  ОСОБА_1 адвокатом Нестеренко В.В.заяву про відкладення судового засідання, не вбачає поважних причини неявки сторони захисту в судове засідання суду апеляційної інстанції, оскільки заявник до заяви про відкладення розгляду справи не додала доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, про причини неявки до апеляційного суду  ОСОБА_1 не зазначила, крім того така заява подана до суду заявником та надійшла головуючому судді вже під час розгляду апеляційної скарги по суті, в той час як апелянт та його захисник завчасно були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у зв`язку чим апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників процесу.
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
З матеріалів справи вбачається та, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 194837 від 01.06.2023 року підтверджено, що водій ОСОБА_1 31 травня 2023 року о 23 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одесі по вул. Черняховського, 1б, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміни, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. 
Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим відносно нього складно протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
В даному протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що транспортним засобом не керував, його віз з його весілля його товариш. Крім того, відповідно до вказаного протоколу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду адміністративної справи за даним протоколом, про що останній особисто розписався.
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 194837 від 01.06.2023 року потерпілими у даній ДТП визнано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . До даного протоколу також додано схему місця ДТП та пояснення свідків, про що зазначено у відповідній графі протоколу (а. с. 1).
Відповідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (13.1 Правил дорожнього руху України).
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Системний аналіз ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП дає підстави вважати, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
В даному випадку такий обов`язок покладений на працівників поліції.
Зі схеми місця ДТП від 31.05.2023 року, яка додана до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та на яку міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачаються обставини ДТП, а саме: подія мала місце 31.05.2023 року о 23 год. 10 у м. Одесі по вул. Черняховського, 1б, за участі транспортних засобів марки НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та марки НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Дані автомобілі рухались у попутному напрямку зі сторони пров. Шовкуненка в бік вул. Черняховського, при цьому автомобіль марки НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі дороги, а автомобіль марки НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , знаходився в крайній правій смузі дороги. Зі схеми ДТП також вбачається місце зіткнення транспортних засобів та вказано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, зокрема, у автомобіля НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , виявлено пошкодження лакофарбового покриття крила з права з переду, а у автомобіля НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , - пошкодження лакофарбового покриття крила зліва ззаду. Схема місця ДТП від 31.05.2023 року підписана всіма учасниками ДТП без зауважень (а. с. 2 та зворотній бік).
Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , наданих 31.05.2023 року працівнику поліції, про які міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, 31.05.2023 року ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі, зупинився на червоний сигнал світлофора та почув пронизливий звук гальма, після чого автомобіль марки НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , в`їхав в лівий бік автомобіля ОСОБА_3 , чим пошкодив його. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та побачив громадянина, який вийшов з автомобіля НОNDA ACCORD з ознаками сильного алкогольного сп`яніння. Громадянин представився співробітникам поліції як ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортний засіб ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 3).
Згідно пояснень ОСОБА_4 , наданих 31.05.2023 року працівнику поліції, про які міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, 31.05.2023 року вона знаходилась на лівому задньому сидінні автомобіля НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 . Під час поїздки, коли вони стояли на світлофорі на розі 5-ї станції Великого Фонтану та вул. Черняховського, в їхній автомобіль з лівого боку в`їхав автомобіль НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 . Водія автомобіля НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , свідок ОСОБА_4  бачила за 5-7 хв. до зіткнення в ресторані «Риба» у стані сильного сп`яніння. Після зіткнення останній знаходився з ознаками сильного алкогольного сп`яніння (а. с. 4).
Також до матеріалів справи приєднано рапорт молодшого інспектора батальйону № 2 УПО в Одеській області старшого сержанта поліції Киндалюк А.Ф. на ім`я командира батальйону № 2 УПО в Одеській області, з якого встановлено, що 31.05.2023 року о 23 год. 06 хв., перебуваючи в добовому наряді «Кришталь 24», рухаючись по вул. Фонтанська дорога, працівники поліції зупинились на світлофорі «5 станція Фонтанської дороги», де стали свідками ДТП за участі автомобілів НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , та НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 . У водія НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , був сильно виражений запах алкоголю. Після чого водій НYNDAІ Sonata, номерний знак НОМЕР_2 , викликав службу «102». Далі вони дочекались на місці подій «ОКЕАН 303» та передали їм цю справу. По суті рапорту також додано, що коли приїхали співробітники поліції громадянин представився як  ОСОБА_1  (а. с. 5). 
Апеляційний суд звертає увагу, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Доводи апелянта зводяться щодо заперечення факту керування ним автомобілем за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, та відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Проте твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, за участі якого сталася ДТП, апеляційним судом не приймаються, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме пояснення свідка ОСОБА_3 та рапортом поліцейського, згідно яких громадянин, що був водієм автомобілю НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , представився працівникам поліції саме як ОСОБА_1 .
При цьому апеляційний суд відмовляє у прийнятті як доказу додані до апеляційної скарги пояснення свідка ОСОБА_2 від 03.07.2023 року, згідно яких останній зазначив, що 31.05.2023 року саме він був за кермом автомобіля НОNDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні посилання на ОСОБА_2 , як свідка у справі, а надаючи свої пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що його з весілля віз його товариш без зазначення анкетних даних цієї особи, що позбавляє апеляційний суд можливості достовірно перевірити причетність ОСОБА_2 до подій, що розглядаються. 
Крім того, надаючи пояснення свідка ОСОБА_2 від 03.07.2023 року як доказ у справі, апелянт не ставить питання про допит цього свідка у судовому засіданні під присягу для підтвердження зазначених в цих поясненнях обставин, а також не надає будь-яких інших доказів, які б в сукупності з даними поясненнями надавали апеляційному суду змогу перевірити їх належність до справи, що переглядається. 
Щодо посилань апелянта про відсутність в матеріалах справи відео з місця подій, то апеляційний суд вважає такі доводи неспроможними, оскільки національне законодавство, зокрема Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, не вимагає від поліцейських, на яких покладено обов`язок збирання доказів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, приєднувати до такого протоколу відео-фіксацію місця подій. Зокрема тлумачення п. 1 розділу ІХ вказаної Інструкцій дає підстави вважати, що показання засобів фото- та/або відеоспостереження додаються до протоколу по адміністративне правопорушення, що складається за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП, лише у разі їх наявності. 
Очевидно, що збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП здійснюються поліцейськими вже за фактом вчинення ДТП та порушення особами відповідних Правил дорожнього руху України, однак переважна більшість доріг в нашій країні не облаштована камерами зовнішнього відеоспостереження, що унеможливлює додавання поліцейськими в обов`язковому порядку до матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відеозаписів подій як доказів у справі.
Інші вимоги національного законодавства щодо збирання доказів під час складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП в частині додавання відеозаписів з місця подій, унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Між тим, твердження апелянта, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не місять жодних інших доказів правопорушення, спростовуються матеріалами справи, до яких приєднано пояснення свідків та схему місця ДТП, які відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Також, вказуючи на безпідставність і бездоказовість звинувачень, висунутих поліцейськими ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що зумовлено напруженістю та хибним ставленням до реальності в умовах воєнного стану з боку поліцейських, апелянт до апеляційної скарги не надає до суду жодних доказів, які б вказували на необ`єктивність поліцейських під час складання матеріалів адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а матеріли справи таких доказів не містять, у зв`язку з чим апеляційний суд розцінює такі доводи апеляційної скарги як спробу апелянта спростувати правильне по суті судове рішення. 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції в своїй діяльності керуються принципами: верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, відкритості та прозорості, політичної нейтральності тощо. 
Так, згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію»).
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Ураховуючи вищевказані вимоги закону, самі лише посилання апелянта на порушення зі боку поліцейських, без підтвердження їх належними та допустимими доказами дають підстави суду вважати такі доводи апеляційної скарги як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Слід зазначити, що при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, районний суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції надано доказам по справі належну та об`єктивну оцінку, та твердження апелянта про те, що висновки суду зроблено передчасно на підставі необ`єктивних доказів, не знайшли свого підтвердження.
Крім того, незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нестеренко Вікторії Володимирівни - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2023 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе