П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/8669/23	

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,
повний текст судового рішення
складено 10.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Шелкова Сергія Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ДМС), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.04.2023 року №278954 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Одеській області від 06.04.2023 року №51032500066727 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської республіки ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 ; 
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України та в Адміністрацію Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення від 06.04.2023 року №278954(о/с) про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити інформацію до ДМС України про видалення з бази даних ДМС України інформації про недійсність посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 на ім`я громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач не погоджується із прийнятими щодо нього рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.04.2023 року №278954 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину та рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.04.2023 року №51032500066727 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
          З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 10.01.2007 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , звернувся до ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до п.4 ч.2 Закону України «Про імміграцію» на підставі того, що його брат - ОСОБА_3 , 1979 р.н., перебуває у громадянстві України (паспорт гр. України серії НОМЕР_2 виданий 07.06.2005 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області) (а.с.92-94).
02.11.2007 року громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області було надано дозвіл на імміграцію №278954 у відповідності до пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про імміграцію» (а.с.137).
07.11.2007 року громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 (а.с.140).
04.11.2014 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 звернувся із заявою про обмін посвідок на постійне проживання у зв`язку зміною персональних даних, а саме прізвища « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_5 » на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.07.2014 року №522/9451/14-ц (а.с.144-145, 150-151).
Громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснено обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 на посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_4 від 04.11.2014 року з персональними даними « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посвідка на постійне проживання від 04.11.2014 року, у зв`язку з непридатністю для подальшого використання, 11.01.2019 року була обміняна на посвідку № НОМЕР_1 .
Рішенням Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 06.04.2023 року №278954 (о/с) про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну виданий 02.11.2007 року; вилучено посвідку на постійне проживання в Україні видані на підставі вказаного дозволу на імміграцію у тому числі у порядку обміну серії ОД №2461, серії НОМЕР_4 та №900002251 (а.с.198).
Рішенням Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 06.04.2023 року №51032500066727 скасовано ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , на підставі п.п.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2918 року №321 (а.с.197).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що єдиною підставою отримання дозволу на імміграцію громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 стало те, що його повнорідний брат ОСОБА_3 , є громадянином України, який отримав громадянство України на підставі підробленого рішення суду та з 2005 року скасовано, а тому рішення відповідача є правомірними.
При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року №2491-III (надалі – Закон №2491- III) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Згідно зі ст.10 Закону №2491-III дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5)особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Згідно зі п.4 ч.2 ст.4 Закону №2491-III квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.
Статтею 12 Закону №2491-III визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Процедура провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенція центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію. Регулюються Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року №1983 (далі – Порядок №1983).
Згідно з п.21 Порядку №1983 питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Відповідно до п.22 Порядку №1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Згідно із п.24 Порядку №1983 рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.
Підпунктом 1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».
З матеріалів справи вбачається, зокрема з висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 , затвердженого начальником ГУДМС України в Одеській області від 06.04.2023 року, в ході перевірки дійсності поданих громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 документів та законності надання йому дозволу на імміграцію в Україну встановлено, що 24.05.2011 року на підставі ст.21 Закону України «Про громадянство» рішення УМВС України в Одеській області від 30.05.2005 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_3 , 1979 р.н., було скасовано у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом обману, та подання свідомо фальшивого документу, а саме: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2004 року, про встановлення факту постійного проживання на території України на законних підставах з травня 1990 року. При цьому, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 07.06.2005 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області в зв`язку з набуттям громадянства, підлягає вилученню та знищенню, оскільки громадянство було набуто ОСОБА_3 шляхом обману. 
Тобто, на дату подачі документів громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.06.2007 його брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав незаконно виданий паспорт громадянина України, який не підтверджував факт належності до громадянства України. Зважаючи на вказане, дозволи на імміграцію, було надано на підставі документів, що втратили чинність (а.с.193-196).
З особової картки ОСОБА_2 від 10.01.2007 року вбачається, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до п.4 ч.2 Закону України «Про імміграцію» на підставі того, що його брат - ОСОБА_3 , 1979 р.н., перебуває у громадянстві України (паспорт гр. України серії НОМЕР_2 виданий 07.06.2005 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області) та до якої додано паспорт громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 07.06.2006 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області.
Отже, єдиною підставою отримання дозволу на імміграцію громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 стало те, що його повнорідний брат ОСОБА_3 є громадянином України. При цьому, громадянство України повнорідного брата ОСОБА_3 отримано шляхом обману, на підставі підробленого рішення суду та з 2005 року скасовано.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасовуючи дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , відповідач діяв правомірно, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.04.2023 року №278954 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Одеській області від 06.04.2023 року №51032500066727 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Азербайджанської республіки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , є такими що задоволенню не підлягають.
Крім того, судом першої інстанції вірно зауважено, що наявність у іноземця дитини, яка є громадянином України, є самостійною підставою для надання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції. 
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.           
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Шелкова Сергія Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька