Ухвала 
 
18 жовтня  2023 року
м. Київ
 
справа № 757/40483/21
провадження № 61-2538св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державна наукова установа «Науково - практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами, 
третя особа - директор Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами Дячук Дмитро Дмитрович,
 
розглянув клопотання ОСОБА_1 , яке підписано представником ОСОБА_2 , про виклик учасників справи для надання пояснень у справі за позовом ОСОБА_1 до  Державної наукової установи «Науково - практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами,  третя особа - директор Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами Дячук Дмитро Дмитрович, про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1  звернувся з позовом до Державної наукової установи «Науково - практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами (далі - ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС) про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, відмовлено в позові ОСОБА_1 до ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС, третя особа - директор ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУСДячук Д. Д.,  про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
У лютому 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 . 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року; відкрито касаційне провадження у справі № 757/40483/21-ц; витребувано справу з суду першої інстанції.
У травні 2023 року справа № 757/40483/21-ц  надійшла до Верховного Суду.
У травні 2023 року ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС подала відзив на касаційну скаргу, в якій просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2023 року справу № 757/40483/21-ц  призначено до судового розгляду. 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав клопотання за підписом представника ОСОБА_2 про виклик учасників справи для надання пояснень у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання, яке підписано представником ОСОБА_2 , про виклик учасників справи для надання пояснень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                   В. І. Крат 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко 
                                                                                      І. О. Дундар 
                                                                                      А. Ю. Зайцев
                                                                                      Є. В. Краснощоков