УХВАЛА
15 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 202/6886/22
провадження № 61-15690ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернувся до суду з позовомдо Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант») про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи.
В обґрунтування позову посилався на те, що 12 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої загинула його дружина     ОСОБА_2 .
Внаслідок смерті ОСОБА_2 , позивачу спричинена шкода, пов`язана з втратою годувальника, крім того ним понесені витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника.
Краматорський міський суд Донецької області вироком від 01 серпня 2019 року визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України. 
На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ 21104-125-51, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант».
З метою отримання страхового відшкодування, 01 вересня 2021 року було надіслано на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування: заяви на відшкодування моральної шкоди по 16 692 грн на його користь та користь доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника на доньку загиблої у розмірі 150 228 грн; заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з виготовленням та встановленням надгробного пам`ятника загиблій ОСОБА_2 у розмірі 42 000 грн. Відповідачем було частково здійснено оплату, а саме, відшкодовано моральну шкоду.
Посилаючись на положення статей 22, 23, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 42 000 грн та в інтересах ОСОБА_4 , 2011 року народження, стягнути страхове відшкодування, як компенсацію за шкоду, спричинену втратою годувальника у розмірі 150 000 грн.
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 13 червня               2023 року, яке залишив без змін Дніпровський апеляційний суд постановою                 від 18 жовтня 2023 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
31 жовтня 2023 року адвокат Стефківський В. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду                     м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;          б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на           1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн. 
Ціна позову у даній справі становить 192 228 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                 (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
ОСОБА_1 зазначає, що справа має для заявника виняткове значення, оскільки внаслідок вищезазначеної ДТП загинула його дружина та мати їхньої малолітньої дитини ОСОБА_4 . Вирішення даного питання та отримання страхового відшкодування хоча б в якійсь мірі допоможуть пережити непоправну втрату його дружини та матері їх спільної дитини. Кошти від страхового відшкодування не компенсують малолітній дитині материнської любові, опіки та турботи, але хоча б допоможуть в матеріальному плані, в подальшому утриманні та гармонійному розвитку дитини.
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктом «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.
З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не навів виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду                                        м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров