ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2023 року                                                                            Справа № 903/6/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

за участю представників сторін:
кредитора (апелянта): представник Мірчук В.В. - адвокат  
керуючий реалізацією: арбітражний керуючий Самчук А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 29.08.23р. суддею Шумом М.С. у м.Луцьку у справі № 903/6/21 
за заявою   ОСОБА_1  
про неплатоспроможність 

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є ухвала Господарського суду Волинської області від 29.08.23 у справі № 903/6/21.
1.2. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.08.23 у справі №903/6/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 задоволено частково заяву арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди станом на 18 листопада 2022 року. 
1.3. Затверджено уточнений звіт арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича від 18.11.2022 №02-10/665 про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізації майна боржника за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 в сумі 131950,74 грн. 
1.4. Стягнуто із Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на користь арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича 131950,74 грн - основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №903/6/21 за період з 25.05.2021 по 18.11.2022. 
1.5. У стягненні 3954 грн 26 коп. відмовлено.
2. Короткий зміст процесуального рішення суду першої інстанції.
2.1. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у наданому звіті арбітражного керуючого Самчука А. М. про нарахування і виплату грошової винагороди, арбітражним керуючим за виконання повноважень керуючого реалізацією майна нарахована основна грошова винагорода в загальному розмірі 135905 грн 00 коп. за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 з розрахунку три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень.
2.2. Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що наданий звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, стягнення відповідних коштів з кредитора підлягає частковому затвердженню у сумі 131950 грн 74 коп. із розрахунку три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень.
2.3. При цьому судом першої інстанції враховано, що неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно, що не суперечить правовим позиціям Верховного Суду.
2.4. Надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 справа №918/454/18).
2.5. Окрім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг керуючого реалізацією майна в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із вказаним процесуальним рішенням, Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Волинської області у справі №903/6/21 від 29.08.2023, в якій скаржник просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження; скасувати оскаржувану ухвалу про неплатоспроможність ОСОБА_1 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Самчука А.М. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди в повному обсязі.
3.2. Оспорювану ухвалу в частині задоволення заяви про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди з АТ “Укрексімбанк”, вважає необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, неправильним застосування норм матеріального права, неповним дослідження усіх обставин справи.
3.3. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу в частині відсутності правової підстави на стягнення коштів, скаржник звертає увагу, що порядок оплати винагороди арбітражного керуючого унормовано положеннями ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
3.3.1. Відповідно ст. 30 КУзПБ, сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
3.3.2. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
3.3.3. Кодексом України з процедур банкрутства визначено наступні джерела оплати грошової винагороди арбітражного керуючого:
1) за рахунок авансованих заявником коштів на депозитний рахунок господарського суду;
2) за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності;
3) за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, яке не перебуває в заставі;
4) за рахунок коштів створеного кредиторами фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
3.3.4. Звертає увагу апелянт, що зазначений перелік є вичерпним.
3.3.5. Стягнення з кредиторів коштів в умовах незавершеності дій, спрямованих на пошук, виявлення і повернення майна банкрута створює протиправний та необґрунтований дисбаланс серед учасників провадження, в умовах якого керуючий реалізацією майна не зацікавлений здійснювати будь-які дії спрямовані погашення вимог кредиторів (кошти ж можна стягнути з кредиторів незалежно від ефективності дій). 
3.3.6. Власне, саме це має місце у даній справі, керуючий реалізацією майна протягом переважної більшості часу виконував виключно формальні дії у справі та дії, спрямовані на отримання грошової винагороди. 
3.3.7. При цьому, арбітражний керуючий Самчук А.М. жодного разу не звітував перед кредитором про свою роботу. 
3.3.8. Задовольняючи заяву керуючого реалізацією майна, Господарський суд Волинської області зазначив: …керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд вправі застосувати такий принцип дорозподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням процедури розпорядження майном (в тому числі на виплату грошової винагороди ліквідатора), за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди розпоряднику майна чи відшкодування його витрат, оскільки законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
3.3.9. Також суд вказав, що кредитори є споживачами послуг арбітражного керуючого.
3.3.10. Апелянт вважає, що зазначені твердження абсолютно некоректними та позбавленими правового підґрунтя. По-перше, норми КУзПБ не визначають, що арбітражний надає послуги, про які вказує суд. По-друге, норми КУзПБ тим більше не визначають кредиторів як споживачів будь-яких послуг. По-третє, не існує в чинному законодавстві ніякого принципу «пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог».
3.3.11. Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд фактично вдався до нормотворчості, що є порушенням вимог ст. 6 та ст.19 Конституції України.
3.4. Також апелянт не погоджується із посиланням суду на практику Верховного Суду, оскільки такі правові позиції висловлені не у подібних правовідносинах. Адже усі справи, на які покликався суд в оспорюваному процесуальному рішенні, стосувались випадків коли ліквідатором/керуючим реалізацією майна проведено усю повноту дій в ліквідаційній процедурі/процедурі погашення боргів та подано ліквідаційний баланс/підсумковий звіт на затвердження суду. У даній справі процедура погашення боргів ОСОБА_1 не завершена, триває розгляд справ щодо незаконного відчуження ОСОБА_1 майна на користь близьких родичів, підсумковий звіт не надано.
3.5. Також скаржник у апеляційній скарзі зазначає про формальний підхід суду до визначення розміру грошової винагороди.
3.5.1. Відповідно до ч.3 ст.12 КУзПБ під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено). 
3.5.2. При цьому добросовісність має трактуватися як категорія моральна, що відображає врахування особою інтересів інших учасників господарських правовідносин, публічного інтересу тощо, а розсудливість - як категорія інтелектуальна, що припускає адекватність оцінки особою цінності певного цивільного права, доцільності своїх дій, наслідки здійснення або нездійснення цивільного права. 
3.5.3. У відповідності до ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, - яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
3.5.4. На думку скаржника при визначенні розміру оплати послуг керуючого реалізацією майна під час здійснення ним процедури погашення боргів у справі про неплатоспроможність, має досліджуватися не тільки період здійснення арбітражним керуючим повноважень керуючого реалізацією майна, а й дії, які вчинялись ним в цей період. 
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2018р. у справі №910/32824/15. 
3.5.5. Таким чином, при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого (керуючого реалізацією майна) під час здійснення ним процедури погашення боргів у справі про неплатоспроможність, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури погашення боргів, а й які фактичні дії вчинялись керуючим реалізацією майна протягом процедури, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура. 
Аналогічна позиція Верховного Суду викладена у постанові від 15.05.2018 р. у справі №29/5005/486/2012. 
3.5.6. Арбітражним керуючим Самчуком А.М. з моменту введення процедури погашення боргів не надано ні кредитору, ні суду жодних звітів про проведену ним роботу. Лише на вимогу суду ним надано інформацію про проведену роботу (викладена в заяві від 14.12.2022р.). 
3.5.7. Представник апелянта, ознайомившись із наданою інформацією про проведену керуючим реалізацією майна роботу в розрізі кожного місяця (за період упродовж із травня 2021 по листопад 2022 року), висловлює свою незгоду із проведенням такої роботи, як із-за відсутності доказів її проведення, так і неповнотою чи неточністю (невідповідністю виконання такої роботи за той чи інший період, або має місце помилок.
3.5.8. Отже, судом при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що арбітражним керуючим не надано доказів вчинення дій щодо пошуку майнових активів боржника у всіх місяцях виконання повноважень керуючого реалізацією майна. Більша частина дій керуючого реалізацією майна спрямована на затвердження звіту про винагороду, а не на досягнення мети процедури погашення боргів - повного або часткового погашень кредиторських вимог. 
3.5.9. По суті, суд при визначенні розміру винагороди взяв до уваги лише сам факт перебування арбітражного керуючого у статусі керуючого реалізацією майна і не досліджував обставини фактичного вчинення арбітражним керуючим Самчуком А.М. дій на виконання покладених на нього обов`язків керуючого реалізацією майна. 
3.5.10. Скаржник констатує, що у більшості місяців виконання повноважень керуючого реалізацією майна арбітражний керуючий Самчук А.М. або не вчинив жодних дій, або виділив на виконання своїх функцій лише один день в місяць. На думку скаржника - несправедливо затверджувати звіт про нарахування та виплату грошової винагороди за ці місяці в повному обсязі. 
3.5.11. Суд при винесенні оскаржуваної ухвали формально підійшов до розгляду та затвердження звіту про винагороду, порушивши принципи розумності та справедливості. 
Адже при визначенні розміру оплати послуг розпорядника майна під час здійснення ним процедури у справі про банкрутство, має досліджуватися не формальний період здійснення повноважень, а й дії, які вчинялись в цей період. 
Дана правова позиція підтверджена висновком, викладеними у постанові Верховного суду від 01.03.2018 у справі № 910/32824/15. 
3.5.12. Також, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 29/5005/486/2012, при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним повноважень у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури банкрутства, а й які фактичні дії, які вчинялись арбітражним керуючим протягом відповідної процедури банкрутства, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура. Аналогічної правової позиції Верховний Суд дотримався і у постанові від 04.10.2018 у справі № 922/132/13-г.
4. Відзиви на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. До початку розгляду апеляційної скарги по суті арбітражний керуючий – керуючий реалізацією Самчук Антон Миколайович подав відзив на апеляційну скаргу.
4.1.1. У відзиві спростовує доводи апелянта, наводячи свої мотиви. Просить оспорювану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
4.2. В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким  відмовити в задоволені заяви керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Самчука А.М. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди в повному обсязі.
4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 29.08.2023 у справі № 903/6/21  Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
6.1.1. Норми матеріального права:
Конституція України;  
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод  (ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997);
Кодекс України з процедур банкрутства (далі по тексту постанови також - КУзПБ);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, викладені у відзиві, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.01.2021, зокрема, відкрито провадження у справі № 903/6/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника – ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією боргів ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича.
7.3. 22.01.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (номер публікації НОМЕР_2 ).
7.4. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.03.2021 заяву Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” (далі по тексту також - АТ "Укрексімбанк") від 16.02.2021 № 0860300/5548-21 про грошові вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано вимоги Акціонерного товариства "Укрексімбанк" до ОСОБА_1 у розмірі 166 763 876,96 грн, в тому числі: 26 911 488,69 грн – заборгованість за кредитами, 26 571 249,35 грн – заборгованість за процентами, 113 271 337,92 грн – пені, 5 261,00 грн судових витрат по справам згідно з кредитними договорами, 4 540,00 грн – судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.
7.5. У справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 єдиним кредитором боржника є АТ «Укрексімбанк», вимоги якого визнано ухвалою суду від 02.03.2021 у розмірі 166 763 876 грн 96 коп.
7.6. 25.05.2021 Акціонерне товариство "Укрексімбанк" подало клопотання про закриття провадження у справі.
7.7. Постановою Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 в клопотанні Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” від 25.05.2021 про закриття провадження у справі відмовлено. Фізичну особу ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника. Керуючим реалізацією майна у справі призначено арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича.
7.8. Акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” не погодилося із постановою суду першої інстанції та оскаржило її до суду апеляційної інстанції.
7.9. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021  постанову Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 у справі № 903/6/21 залишено без змін.
7.10. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.11.2021 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 та постанову Господарського суду Волинської області від 25.05.2021 у справі № 903/6/21 залишено без змін.
7.11. 23.06.2022 керуючий реалізацією майна боржника подав до суду першої інстанції заяву від 22.06.2022 №02-10/554, в якій просить суд затвердити звіт арбітражного керуючого Самчука А. М. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника та стягнути відповідні кошти в сумі 93 956 грн. 00 коп. з АТ “Укрексімбанк” як кредитора у справі.
7.12. 18.11.2022 від арбітражного керуючого Самчука А. М. надійшла заява від 18.11.2022 №02-10/665, в якій останній просить суд затвердити уточнений звіт арбітражного керуючого Самчука А. М. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника та стягнути з АТ “Укрексімбанк” 135  905 грн 00 коп. - основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №903/6/21 за період з травня 2021 по листопад 2022.
7.13. Ухвалою місцевого господарського суду від 11.04.2023 розгляд заяви керуючого реалізацією майна боржника ОСОБА_2 про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди в сумі 135 905 грн 00 коп. з кредитора (АТ “Укрексімбанк”) відкладено на 23.05.2023, запропоновано керуючому реалізацією майна Самчуку А. М. та АТ “Укрексімбанк” подати суду до 23.05.2023: за наявності пояснення по суті заяви з врахуванням поданих учасниками справи додаткових заяв та пояснень.
7.14. Супровідним листом Господарського суду Волинської області від 15.05.2023 №0120/903/6/21/3363/23 справа 903/6/21 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність направлена до Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк” на ухвалу Господарського суду Волинської області від 25.04.2023 у вказаній справі.
7.15. Судове засідання у справі 23.05.2023 не відбулося, про що учасники справи були повідомлені.
7.16. 13.07.2023 матеріали справи №903/6/21 повернуто на адресу суду першої інстанції.
7.17. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.07.2023 розгляд заяви керуючого реалізацією майна боржника Самчука А. М. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди в сумі 135 905 грн. 00 коп. з кредитора (АТ “Укрексімбанк”) призначено на 29.08.2023.
7.17. У суді першої інстанції арбітражний керуючий підтримав заяву про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення грошової винагороди станом на 18.11.2022 задовольнити, затвердити уточнений звіт арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізації майна боржника, стягнути з Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на користь арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича 135905 грн 00 коп. основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №903/6/21.
7.18. На підтвердження своєї заяви також покликався на сталі правові позиції Верховного Суду в частині здійснення нарахування та виплат грошової винагороди за виконання повноважень на окремих стадіях процедури банкрутства/неплатоспроможності.
7.19. АТ “Укрексімбанк” заперечував проти поданої заяви арбітражного керуючого Самчука А. М. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди та стягнення її з кредитора, просив суд першої інстанції відмовити у її задоволенні, як такої, що подана передчасно.
7.20. За результатом розгляду заяви арбітражного керуючого – керуючого реалізацією майна Самчука А.М. Господарським судом Волинської області постановлено ухвалу (пункти 1.1.-1.4. цієї постанови) з підстав, наведених у пункті 2.1.-2.5. постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, а також заслухавши пояснення представників сторін у справі, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.
8.2. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8.3. 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства  від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII. У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.
8.4. Відповідно до положень ст.30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
8.4.1. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
8.4.2. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реалізацією становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
8.4.3. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
8.4.5. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
8.4.6. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
8.4.7. Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.
8.4.8. Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.
8.4.9. Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
8.4.10. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
8.4.11. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
8.5. Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
8.6. За змістом ч. 5 ст. 30 КУзПБ оплата послуг арбітражного керуючого за період виконання ним своїх повноважень може здійснюватися й з фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, якщо такий створено комітетом кредиторів боржника. 
8.7. При цьому, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд вправі застосувати такий принцип дорозподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням процедури розпорядження майном (в тому числі на виплату грошової винагороди ліквідатора), за відсутності у боржника коштів від господарської діяльності, від реалізації його майна та рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди розпоряднику майна чи відшкодування його витрат, оскільки законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
8.8. В даному випадку, у наданому суду першої інстанції звіті арбітражного керуючого Самчука А. М. про нарахування і виплату грошової винагороди, арбітражним керуючим за виконання повноважень керуючого реалізацією майна нарахована основна грошова винагорода в загальному розмірі 135905 грн 00 коп. за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 з розрахунку три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень.
8.9. Господарськими судами обох інстанцій встановлено, що арбітражний керуючий Самчук А. М. під час виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №903/6/21 направляв на адресу єдиного кредитора у справі – АТ “Укрексімбанк” Звіти про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого станом на 17.05.2022, станом на 22.07.2022, станом на 22.08.2022, станом на 22.08.2022 та станом на 18.11.2022 рекомендованим відправленням з описом вкладення, а також одночасно із кожним  звітом повідомлення про проведення зборів кредиторів із порядком денним, серед іншого, створення фонду з метою відшкодування витрат арбітражного керуючого, розгляд звіту керуючого реалізацією майна про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.
8.10. Рішення засідання зборів кредиторів про затвердження звіту арбітражного керуючого про розмір основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна у справі №903/6/21 та її виплату відсутнє. Натомість, банком приймалися рішення про відмову у його схваленні через ненадання арбітражним керуючим на запит Банку інформації про об`єм виконаної ним роботи в межах процедури погашення боргів, а в матеріалах судової справи відсутні поточні звіти про проведену роботу.
8.11. Враховуючи, що на даний час в боржника відсутні грошові кошти та майнові активи від продажу яких можна було б відшкодувати витрати арбітражного керуючого та оплатити грошову винагороду арбітражного керуючого, арбітражний керуючий просить суд стягнути грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника в розмірі 135905 грн 00 коп. з кредитора – АТ “Укрексімбанк”.
8.12. Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що наданий звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, стягнення відповідних коштів з кредитора підлягає частковому затвердженню.
8.12.1. При цьому судом першої інстанції враховано, що неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно.
8.12.2. Колегія суддів погоджується із таким висновком, адже він знаходиться у межах правових позицій, наведених у постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №5019/2862/11, від 04.06.2019 у справі №Б-24/172-09.
8.13. Надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 справа №918/454/18).
8.14. Окрім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг керуючого реалізацією майна в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.
8.15. У апеляційній скарзі апелянтом категорично відхиляється такий термін як «кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого».
8.15.1. При цьому апелянт не погоджується з тим, що він, як кредитор є споживачем послуг арбітражного керуючого та вважає, що зазначені твердження абсолютно некоректними та позбавленими правового підґрунтя. 
8.15.2. По-перше, норми КУзПБ не визначають, що арбітражний керуючий надає послуги, про які вказує суд. 
8.15.3. По-друге, норми КУзПБ тим більше не визначають кредиторів як споживачів будь-яких послуг. 
8.15.4. По-третє, не існує в чинному законодавстві ніякого принципу "пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог".
8.15.5. Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд фактично вдався до нормотворчості, що є порушенням вимог ст. 6 та ст.19 Конституції України.
8.16. Із таким аргументами не погоджується суд апеляційної інстанції.
8.16.1. У будь-якому випадку зі сторони місцевого господарського суду порушень вимог ст. 6 та ст.19 Конституції України не вбачається. 
8.16.2. Господарський суд Волинської області, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
8.16.3. Жодних ознак перебирання місцевим господарським судом на себе повноважень законодавчої гілки влади не вбачається ні з оскаржуваного процесуального рішення, не доводить цього і у апеляційній скарзі скаржник. Це щодо тези апелянта "господарський суд фактично вдався до нормотворчості".
8.16.4. Апеляційний господарський суд повторно наголошує на приписах частини 4 статті 236 ГПК України - При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
8.16.5. Саме у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №902/626/20 наведені правові позиції, відповідно до яких кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
8.16.6. У іншій постанові Верховного Суду у справі №918/454/18 від 16.07.2020 наведена наступна правова позиція: "Той факт, що не сформовано ліквідаційну масу, а також, що кредиторами не створено відповідного грошового фонду, право на утворення якого передбачено попередніми законодавчими актами, що регулювали процедуру ліквідації банкрута, так і чинним Кодексом України з процедур банкрутства, не звільняє кредиторів від обов`язку платити арбітражному керуючому за виконання роботи".
8.16.7. З огляду на викладене вище, відмінність боржників, яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, що й підкреслено в усталених правових висновках Верховного Суду викладених в постановах від 24.04.2018 у справі №910/2923115-г, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 16.04.2019 у справі №914/2458/16, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15.
8.17. Також апеляційним господарським судом враховується таке.
8.17.1. В силу приписів пункту 1 абзацу 2 частини 4 статті 28 КУзПБ невиконання або неналежне виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого може бути підставою для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень за рішенням господарського суду у разі подання клопотання учасника провадження у справі або за власною ініціативою.
8.17.2. 14.02.2023 до Господарського суду Волинської області кредитором АТ “Укрексімбанк” подано скаргу на бездіяльність керуючого реалізацією Самчука А.М. від 13.02.2023 №0000606/4517-23. Банк просив суд визнати неправомірною бездіяльність арбітражного керуючого Самчука А. М. під час виконання повноважень керуючого реалізацією у справі, зобов`язати керуючого реалізацією вчинити ряд дій за переліком.
8.17.3. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.04.2023, що залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2023 в задоволенні скарги Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” на бездіяльність керуючого реалізацією Самчука А.М. від 13.02.2023 №0000606/4517-23 у справі №903/6/21 відмовлено повністю.
8.17.4. Таким чином бездіяльність арбітражного керуючого Самчука А.М. встановлена не була. З огляду на це презюмується, що Самчук А.М., як керуючий реалізацією майна, свої повноваження виконував належним чином.
8.18. За клопотанням банку, ухвалою суду від 22.11.2022 витребувано у керуючого реалізацією майна боржника Самчука А. М. інформацію про перелік виконаних робіт в розрізі кожного місяця за стягуваний період (травень 2021 - листопад 2022).
8.18.1. Арбітражний керуючий заявою від 14.12.2022 №02-10/678 надав відповідну інформацію.
8.18.2. Ознайомившись із наданою інформацією про проведену керуючим реалізацією майна в розрізі кожного місяця, представник банку як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції зазначав, що арбітражним керуючим не надано доказів вчинення дій щодо пошуку майнових активів боржника у всіх місяцях виконання повноважень керуючого реалізацією майна. 
8.18.3. Більша частина дій керуючого реалізацією майна спрямована на затвердження звіту про винагороду, а не на досягнення мети процедури погашення боргів - повного або часткового погашення кредиторських вимог.
8.18.4. Також представник банку неодноразово зазначав про те, що арбітражний керуючий Самчук А.М. виконував невеликий об`єм роботи, звертає увагу суду на те, що судом повинно досліджуватися якість роботи арбітражного керуючого, фактичні дії, які вчиняв арбітражний керуючий тощо.
8.18.5. В силу приписів частини 2 статті 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
8.18.6. При цьому, банк не обґрунтовує та не підтверджує будь-якими обставинами чи доказами незадовільну роботу арбітражного керуючого, не вказує на недоліки в його роботі, неповному чи неякісному виконанні, покладених на нього КУзПБ обов`язків.
8.18.7. Зворотнє було встановлено судами першої та апеляційної інстанції (пункт 8.17.3. цієї постанови).
8.18.8. Повторних звернень щодо бездіяльності арбітражного керуючого Самчука А.М. з інших підстав чи за інших обставин банком, як єдиним кредитором до суду не подавалося.
8.18.9. Судами першої та апеляційної інстанцій відповідні обставини також не встановлені.
8.19. У даному випадку Північно-західний апеляційний господарський суд вважає необхідним зазначити, що оплата послуг арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, є обов`язковою та є платою за працю арбітражного керуючого.
8.19.1. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.7  ст. 43 Конституції України  використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
8.19.2. Відповідно до ч. 2  ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
8.19.3. При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті  ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить  ст. 43 Конституції України.
8.19.4. Відтак, арбітражний керуючий - керуючий реалізацією Самчук А.М. правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
8.20. Ключовим в даному випадку є встановлення саме належності виконання арбітражним керуючим Самчуком А. М. повноважень керуючого реалізацією майна у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 загалом, проте не в розрізі виконання повноважень щомісяця.
8.21. Щодо тривалості провадження у справі про неплатоспроможність, на якому також акцентував представник Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України”.
8.21.1. Тривалість провадження у справі зумовлена тим, що кредитор правомірно користується наданими йому КУзПБ правами щодо оскарження правочинів, вчинених боржником та спростування майнових дій боржника.
8.21.2. Протягом процедури реалізації майна банк неодноразово звертався до арбітражного керуючого з листами про надання тієї чи іншої інформації щодо боржниці. В свою, чергу, арбітражний керуючий надавав банку відповіді на запити, надсилав запити боржниці з метою встановлення тих чи інших обставин справи.
8.21.3. Арбітражний керуючий Самчук А. М. після винесення постанови 25.05.2021 про визнання боржника банкрутом та призначення його керуючим реалізацією майна основну грошову винагороду за виконання своїх повноважень не отримував. 
8.21.4. Станом на день постановлення ухвали, ліквідаційна маса банкрута, за рахунок реалізації якої можна було б сплатити основну грошову винагороду арбітражному керуючому, відсутня; грошового фонду для отримання відповідної винагороди не створено.
8.21.5. Ймовірність наповнення ліквідаційної маси боржниці внаслідок пред`явлених банком позовів про визнання недійсними правочинів, що вчинені ОСОБА_1 не є підставою для відмови у стягнення грошової винагороди керуючого реалізацією з банку, оскільки в будь-якому випадку судом та іншими учасниками справи буде враховано та обставина, що арбітражний керуючий отримав належну йому оплату своїх послуг, а тому можливі отримані кошти від продажу майна будуть скеровані на погашення вимог кредиторів.
8.22. Колегія суддів апеляційного господарського суду вкотре зазначає, що надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
8.23. Щодо передчасності подання арбітражним керуючим заяви про затвердження звіту та стягнення грошової винагороди керуючого реалізацією з банку.
8.23.1. Банк стверджував як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції, що арбітражним керуючим Самчуком А.М. передчасно подана така заява до суду. Адже він, як арбітражний керуючий, має право вимоги основної грошової винагороди в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. 
Така норма закріплена у абзаці 5 частини 2 статті 28 КУзПБ.
8.23.2. Поряд з тим колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абз.6 частини 2 статті 28 КУзПБ).
8.23.3. Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що за рахунок коштів, авансованих заявницею ОСОБА_1 у розмірі 31530 грн 00коп. на депозитний  рахунок Господарського суду Волинської області, арбітражному керуючому - керуючому реструктуризацією Самчуку А.М. було виплачено грошову винагороду за період із 21 січня 2021 року по 25 травня 2021 року шляхом перерахування їх на рахунок ОСОБА_2 після затвердження звіту останнього за вказаний період виконання повноважень (ухвала Господарського суду Волинської області від 31.05.2025 у справі 903/6/21).
8.23.4. У разі якщо  процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення) - абз.7 частини 2 статті 28 КУзПБ.
8.23.5. Згідно зі звітом керуючого реалізацією майна Самчуком А.М., останнім нараховано грошову винагороду в мінімальному розмірі, що визначений КУзПБ, а саме три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень з 25.05.2021 по 18.11.2022 в сумі 135 905 грн 00 коп.
8.23.6. При перевірці розрахунків судом першої інстанції встановлено, що арбітражний керуючий грошову винагороду за 25 днів виконання своїх повноважень у травні 2021 року.
8.23.7. Однак постанова про визнання боржника банкрутом та призначання арбітражного керуючого Самчука А. М. керуючим реалізацією майна винесена 25.05.2021.
8.23.8. Таким чином у травні 2021 року арбітражний керуючий Самчук А.М. виконував відповідні повноваження 7 днів (а не 25 як помилково зазначено у звіті).
8.23.7. Відтак, розмір грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна у справі №903/6/21 за період з 25.05.2021 по 18.11.2022 становить 131950 грн 74 коп. із розрахунку три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень.
8.23.8. Місцевий господарський суд правомірно задоволив заяву арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди за період із 25 травня 2021 року по 18 листопада 2022 року частково та присудив до виплати грошову винагороду в сумі 131950 грн 74 коп.
8.24. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.
8.25. Інших письмових доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не надано.
8.26. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.26.1. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
8.26.2. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
8.26.3. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.26.4. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.27. За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 серпня 2023 року у справі № 903/6/21 - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" за подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 29.08.2023 у справі № 903/6/21  сплатило платіжною інструкцією № 155036 від 06.09.2023 судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 08.09.23р. залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 серпня 2023 року у справі №903/6/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу №903/6/21 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "01" грудня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.