КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №755/15257/23                                                                                                  Суддя І інстанції - Старовойтова С.М.
Провадження № 33/824/5183/2023                                                                                Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
                                                                                                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
04 грудня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023, ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1  27 вересня 2023 року о 08 годині 30 хвилин керував транспортним засобом «Opel», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Г. Хоткевича, 29 в місті Києві в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, та на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023 та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано згідно зазначеної вище Інструкції, за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, окільне не зазначено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в нього згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. 
Крім того, апелянт зазначає, що переглянувши надані суду відеоматеріали було встановлено, що вони не містять безперервної фіксації події, відеозапис із реєстратора з моменту початку переривається тричі. Тобто, уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення не додано безперервний відеозапис з нагрудної камери, це свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозаписи на DVD диску, змінювався або коригувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, у зв`язку з чим, доданий до протоколу відеозапис є неналежним та недопустимим доказом по справі.
Також апелянт вказує, що на неодноразові прохання ОСОБА_1 надати йому документи на прилад Драгер, працівники поліції сказали, що у них їх немає. Також, на неодноразові його прохання відвести його до лікаря нарколога, працівники поліції також відповіли відмовою. Однак, результатами огляду на стан сп?яніння на місці зупинки ОСОБА_1 був не згоден.
Крім того, апелянт зазначає, що працівниками поліції складено письмове направлення на огляд ОСОБА_1 до лікаря нарколога, однак, поліцейськими не було забезпечено проведення огляду ОСОБА_1 у лікаря-нарколога.  Апелянт вказує, що що при оформлені матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок огляду водіїв на стан сп?яніння.
Щодо письмових доказів, апелянт вказує, що чек приладу Драгер містить відомості про те, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп?яніння о 08 год. 29 хв., тобто, він вже якийсь час був зупинений, не керував транспортним засобом, навідміну від протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, скоїв правопорушення, о 08 год. 30 хв. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, та не довіряє приладу. Матеріали справи містять направлення на огляд до лікаря нарколога, яке оформлюється лише коли особа виразила незгоду з результатами огляду на стан сп?яніння на місці зупинки.
Також апелянт зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, що підтверджує доводи про необґрунтованість підозри зі сторони працівників поліції щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Апелянт вказує, що відповідно до матеріалів справи, судові засідання призначались двічі, а саме 12.10.2023 та 19.10.2023. Однак, ОСОБА_1 не знав взагалі нічого про ці судові засідання, оскільки про судове засідання, призначене на 12.10.2023, жодного смс-повідомлення або письмового повідомлення про виклик до суду останній не отримував і судом такі повідомлення відправлені не були (матеріали справи не містять жодного відправлення повідомлення про призначення судового засідання на 12.10.2023) та про судове засідання, призначене на 19.10.2023. ОСОБА_1 дізнався лише 24.10.2023, оскільки отримав повістку про виклик до суду, так як вона була відправлена за два дні до судового засідання, а саме 17.10.2023.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Вознюка В.А., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Відповідно до п.п. 1, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість  реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
І як передбачає п. 7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та  вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.
Всупереч доводами апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД№ 527317, з якого вбачається, 27 вересня 2023 року о 08 годині 30 хвилин що ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Opel», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Г. Хоткевича, 29 в місті Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку за допомогою алкотеста «Драгер», результат позитивний - 0, 28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який по суті правопорушення вказав, що з протоколом не згоден, пив квас, не довіряє та пройде незалежну експертизу сам.
В  свою  чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1   на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, а саме тестом, цифровий показник якого становить 0,28 ‰  (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.2).
Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного  сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 погодився засвідчивши своїм підписом (а.с.3), відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.8).
 Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі  приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є  безальтернативною.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в протоколі не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме в порушення Інструкції не зазначено, які ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №527317 від 27.09.2023щодо ОСОБА_1 був складений за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тоді як зазначення ознак сп`яніння фіксується в протоколі у разі ухилення особи від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам статті 256 КУпАП, в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, а саме поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону 1 п.2 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Каліновською К.В. та безпосередньо ОСОБА_1 , без будь-яких зауважень на цей протокол та дії працівників поліції, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення ОСОБА_1 вказав, що з протоколом не згоден, пив квас, не довіряє і пройде незалежну експертизу сам. Крім того, з протоколу слідує, що ОСОБА_1 були роз`яснені  його права, передбачені ст.268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, про що він також засвідчив своїм підписом. Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а посилання захисника на зазначення в протоколі часу після проведення огляду за допомогою приладу Драгер, а не до його проведення, не може свідчити про невідповідність протоколу вимогам закону.
Що ж до посилань адвоката на не безперервність відеозапису, то як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події він  має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння та проходження самого огляду, цифровий показник якого становить 0,28 ‰ та  згоду  останнього з  результатом, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП.
Твердження адвоката про те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду у лікаря нарколога, а також у наданні документів на спеціальний технічний засіб «Драгер» є безпідставними і спростовуються відеозаписом місця події.
Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та за згоди ОСОБА_1 проведено його огляд з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат якого показав 0,28 проміле (при допустимих 0,2). Достовірність результату огляду ОСОБА_1 не заперечував, вказав, що вчора випив пива. Після чого, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Отже, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 після проходження огляду погодився з його результатами, будь-якої незгоди не висловлював, як і прохання направити його до медичного закладу, окрім того, в протоколі вказав, що не довіряє і пройде незалежну експертизу самостійно. При цьому, жодної вимоги щодо наданнядокументів на спеціальний технічний засіб «Драгер» не висував.З огляду на викладене, доводи адвоката в цій частині є неспроможними. При цьому, із чеку-роздруківки «Alcotest Drager 6820», який використовувався для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі у ОСОБА_1 слідує, що  датою проведення його останнього калібрування, є 15.12.2022, що повністю відповідає вимогам щодо калібрування вимірювальної техніки та свідчить про чинність приладу «Alcotest Drager  6820» на день проведення огляду у ОСОБА_1 , а саме 27.09.2023.
Та обставина, що до протоколу додано направленняна огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не може свідчити про порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, а такожне спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
 Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, спростовуються  наявним  у  справі  відеозаписом, де  працівник  поліції  вказує ОСОБА_1 ,   що після встановлення  у  останнього стану  алкогольного сп`яніння,  він  в  подальшому    не  може  керувати  транспортним  засобом.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався без повідомлення ОСОБА_1 , то вони є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься судові повісти на 12.10.2023 та 19.10.2023, тобто судом першої інстанції неодноразово вживались заходи для поінформованості ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, в яке ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
При цьому, слід зазначити і те, що ОСОБА_1 чітко усвідомлюючи, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення та будучи, ще працівником поліції повідомленим про розгляд справи щодо нього місцевим судом, жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження не вжив, тобто, маючи реальну можливість реалізувати своє право у розумні інтервали часу, як шляхом звернення до суду, так і шляхом отримання  інформації щодо  справи на офіційному веб-порталі Судової влади України, своїм  правом  не скористався та бажання брати участь у судовому  засіданні  не  виявив.
Відтак,  будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.   
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
 На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,- 
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Вознюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.  
          
                Суддя   
Київського апеляційного суду                                                                                   Л.І. Кепкал