П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/15872/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
07 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати суми індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018 з встановленням базового місяця січень 2008 року;
- зобов`язати Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що законні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року відсутні. Крім того, апелянт зазначає, що на виконання рішення суду у справі №240/9313/19 позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 в сумі 11 318,06 грн.
Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги  та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Житомирському зональному відділі Військової служби правопорядку.
Відповідно до наказу начальника Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку від 15.05.2019 № 99 позивач звільнений з військової служби у запас за п. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На день звільнення позивач не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право під час проходження військової служби в Житомирському зональному відділі Військової служби правопорядку, а саме: не було виплачено індексацію грошового забезпечення.
28.01.2020 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду № 240/9313/19 від 09.09.2019 позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 11261,47 грн. із застосуванням базового місяця - лютий 2015 року та березень 2018 року.
Вважаючи, що при розрахунку суми індексації за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 відповідачем неправильно визначено базовий місяць, позивач звернувся до відповідача із заявою,  якій просив нарахувати та виплатити суму індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця січень 2008 року.  
Проте, як зазначає позивач, станом на 27.07.2022 відповідач не надав відповідь на його заяву та не здійснив відповідний перерахунок.
Вважаючи дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період  01.01.2016 по 30.11.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 є саме січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-III (далі Закон №2017-ІІІ) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII).
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частин першої, шостої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з частиною першої статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній станом на 15 грудня 2015 року), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення, то відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09 грудня 2015 року) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, у тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова №1013) були внесені значні зміни у Порядок №1078, у зв`язку з чим з 01 грудня 2015 року вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.
Так, згідно з пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови №1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Тобто, у зв`язку з прийняттям Постанови №1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.
Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.
Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" збільшено грошове забезпечення військовослужбовців, і у зв`язку із прийняттям вказаної постанови базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача є січень 2008 року.
Тобто, з дати підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2007 року №1294, яка набрала чинності 01 січня 2008 року, наступне підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01 березня 2018 року.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року. 
При цьому, з 01.03.2018 до 30.11.2018 базовим місяцем для розрахунку суми індексації грошового забезпечення є березень 2018 року.
Водночас, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції  не врахував, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі №240/9313/19, яке набрало законної сили,  адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку  про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018;
- зобов`язано Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) лютий 2015 року та березень 2018 року.
Згідно з матеріалами справи на виконання вказаного рішення суду позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 11 261,47 грн. 
Таким чином, позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми індексації за цей період.
Враховуючи, що в період з 01.03.2018 до 30.11.2018 для розрахунку індексації грошового забезпечення підлягає застосуванню базовий місяць березень 2018 року,  а також те, що відповідну виплату індексації  було проведено відповідачем на виконання рішення суду у справі №240/9313/19, колегія суддів вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Отже, висновок суду першої інстанції по суті спору не відповідає встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця січень 2008 року.
Зобов`язати Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням для обчислення індексації базового місяця січень 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум індексації на виконання рішення суду у справі №240/9313/19.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відмовити.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1  ст.325 КАС України  та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5  ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1  ст. 329 КАС України  касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.