Номер провадження: 33/813/1771/23
Номер справи місцевого суду: 523/676/23 
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О. 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання Козловій В.А.,
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Максим`юк Назарія Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 23 серпня 2023 року по адміністративній справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 23 серпня 2023 року було вирішено накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 36-40).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Максим`юк Назарій Дмитрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції не з`ясовано всіх фактичні обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, відповідно як результат, помилково дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт також стверджує, що наявний в матеріалах справи відеозапис не міститься фрагменту руху транспортного засобу ОСОБА_1 , що свідчить про недоведеність факту руху автомобіля. При цьому, на думку апелянта, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не може вважатися порушенням закону, зважаючи на те, що відповідна вимога поліцейського є незаконна та поведена з порушенням порядку визначеного ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103. Окрім зазначеного, апелянт також посилається на невідповідність складеного працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 266 КУпАП, що в свою чергу, не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті (а.с. 43-57).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.09.2023 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 60-61).
В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримував.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, апеляційним судом встановлено наступне.
Приймаючи оскаржувану постанову виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом серії ААБ № 305085 від 19.11.2022 року та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 305085 встановлено, що 19.11.2022 року ОСОБА_2 близько 00 год. 19 хв. керував транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені в протоколі обставини подій підтверджуються в свою чергу долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що відео починається з моменту, коли працівники поліції цікавилися у ОСОБА_1 відносно причин порушення комендантської години, на що останній в свою чергу відповів: «мене тільки, що вже зупиняли, зараз завів машину, їду додому» (00 хв. 14 сек.). В подальшому, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції щодо причин попередньої зупинки, про яку зазначав на початку відео, а саме, що його було доставлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння та складено працівниками поліції відповідний протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі вчиненні заходи щодо вилучення посвідчення водія. При цьому, слід зазначити, що на вказаному відеозаписі чітко вбачається, що транспортний засіб, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , був з ввімкненим двигуном, що в сукупності з вищезазначеними поясненнями останнього наданими безпосередньо працівникам поліції та зафіксованими на зазначений відеозапис, спростовують доводи апелянта щодо відсутності доказів щодо перебування останнього за кермом зазначеного автомобіля.
Разом з тим, із вищевказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння та роз`яснено порядок проходження такого огляду, однак останній відмовився від проходження такого огляду.
За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.
На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Максим`юк Назарія Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 23 серпня 2023 року – залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                  А.І. Дришлюк