УХВАЛА

30 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа №800/132/14
адміністративне провадження №П/990/232/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А., Загороднюка А.Г., Соколова В.М.
за участю:
секретаря судового засідання   - Мамчича Р.В.
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Кот О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Конституційний Суд України, про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України від 24 лютого 2014  року № 775-VII "Про реагування на факти порушення суддями Конституційного Суду України присяги судді", поновлення на посаді судді Конституційного Суду України з 24 лютого 2014 року,
УСТАНОВИВ:
У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як суду першої інстанції, з позовом до Верховної Ради України, третя особа - Конституційний Суд України, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив:
- визнати незаконною та скасувати Постанову Верховної Ради України від 24 лютого 2014 року № 775-VII «Про реагування на факти порушення суддями Конституційного Суду України присяги судді» в частині дострокового припинення повноважень та звільнення позивача з посади судді Конституційного Суду України за порушення присяги;
- поновити ОСОБА_1 на посаді судді Конституційного Суду України з 24 лютого 2014  року.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Конституційний Суд України, про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 24 лютого 2014 року № 775-VІІ «Про реагування на факти порушення суддями Конституційного суду України присяги суддів», поновлення на посаді судді Конституційного Суду України з 24 лютого 2014 року, відмовлено.
Постановою Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2015 року.
11 квітня 2023 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21  вересня 2023  року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року в адміністративній справі №  21-67а15 (№  800/132/14) задоволено частково. Постанову Верховного Суду України від 28 квітня 2015 року та постанову Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28  вересня 2023  року визначено склад колегії суддів: Мацедонська  В.  Е. (головуючий суддя), Соколов  В.  М., Загороднюк  А.  Г., Губська  О.  А., Білак  М.В.
Ухвалою судді Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонською  В.  Е. від 02  жовтня 2023  року прийнято до провадження справу №  800/132/14. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів. 
16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з заявою про уточнення позовних вимог у цій справі та просив:
- визнати незаконною (протиправною) та скасувати Постанову Верховної Ради України від 24 лютого 2014 року № 775-VII «Про реагування на факти порушення суддями Конституційного Суду України присяги судді» в цілому;
- визнати незаконною (протиправною) та скасувати Постанову Верховної Ради України від 24 лютого 2014 року № 775-VII «Про реагування на факти порушення суддями Конституційного Суду України присяги судді» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Конституційний Суд України виплатити ОСОБА_1 винагороду судді Конституційного Суду України з урахуванням усіх надбавок та доплат в тому числі за невикористану відпустку, як судді Конституційного Суду України за час вимушеного прогулу з 24  лютого 2014  року;
- зобов`язати Конституційний Суд України змінити запис у трудових документах із «порушення присяги» на інший, що відповідатиме положенням про його грошове або пенсійне забезпечення;
- залучити до розгляду справи співвідповідачем Пенсійний фонд України та зобов`язати його призначити та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 , як судді Конституційного Суду України, щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду України у відставці або пенсію судді Конституційного Суду України.
У судовому засіданні 30 жовтня 2023  року позивач просив задовольнити заяву про уточнення позовних вимог.
Представник відповідача заперечував проти задоволення такої заяви, мотивуючи тим, що відповідно до частини шостої статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тим вимог, які бути предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
З цього приводу Верховний Суд уважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 1 КАС України визначено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.
Глава 2 КАС України регламентує правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції. Дана глава КАС України також розмежовує предметну, інстанційну юрисдикцію та територіальну підсудність різних адміністративних судів.
Відповідно до положень частини першої статті 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно з частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
Отже, законодавцем встановлено перелік суб`єктів владних повноважень, які можуть бути відповідачами у справах, що підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції. Зазначений перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Тобто, за загальним правилом судами, які вирішують адміністративні справи у першій інстанції є місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди). І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Як убачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить залучити до розгляду справи співвідповідачем Пенсійний фонд України та зобов`язати його призначити та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 , як судді Конституційного Суду України, щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду України у відставці або пенсію судді Конституційного Суду України. Також позивач просить зобов`язати Конституційний Суд України виплатити ОСОБА_1 винагороду судді Конституційного Суду України з урахуванням усіх надбавок та доплат в тому числі за невикористану відпустку, як судді Конституційного Суду України за час вимушеного прогулу з 24  лютого 2014  року, а також змінити запис у трудових документах із «порушення присяги» на інший, що відповідатиме положенням про його грошове або пенсійне забезпечення
Однак, такий спір не підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції, а повинен розглядатися окружним адміністративним судом.
Таким чином, позивачем у його заяві про уточнення позовних вимог об`єднано як позовні вимоги, розгляд яких віднесений до юрисдикції Верховного Суду як суду першої інстанції, так і позовні вимоги, що не належать до юрисдикції цього суду.
Так, відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Згідно з частиною другою статті 172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
За правилами частин третьої, четвертої, п`ятої статті 172 КАС України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Отже, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог, через належність їх розгляду за правилами виключної підсудності різними судам.
Відповідно до пункту шостого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі №  800/132/14 підлягає поверненню позивачеві з усіма доданими до неї документами, оскільки позивачем у цій заяві об`єднані вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Керуючись статтями 169, 171-172, 243, 248, 256, 295 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа - Конституційний Суд України, про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України від 24 лютого 2014 року № 775-VII «Про реагування на факти порушення суддями Конституційного Суду України присяги судді», поновлення на посаді судді Конституційного Суду України з 24 лютого 2014 року повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом 15 днів з дня її проголошення (складання повного судового рішення).
Повний текст ухвали виготовлений 06  листопада 2023  року.
Головуючий суддя                                                                                 В.  Е.  Мацедонська
Судді                                                                                                    М.  В.  Білак
                                                                                                    О.А. Губська
                                                                                                    А.Г. Загороднюк
                                                                                                    В.М. Соколов