ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 627/1110/21  Номер провадження 22-ц/814/103/23	Головуючий у 1-й інстанції Вовк  Л.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Кириченко В.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 25 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення – 28 січня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, 

установив:

У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСП «Козіївське», що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, після померлої матері ОСОБА_2 .. 
В обґрунтування позову зазначив, що його мати ОСОБА_2 за життя працювала та була прийнята в 1995 році в члени колгоспу імені ОСОБА_3 , а в 1996 р. в члени КСП імені Леніна. 
30.01.1996 року був виданий, а 29.10.1997 року зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230, однак в список додаток до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю, матір, як член КСП, що має право на земельну частку (пай), включена не була.
Сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя ОСОБА_2 не отримувала. 
На думку позивача, мати набула право на земельну частку (пай), оскільки була членом КСП на час видачі Державного акту, але не встигла оформити правовстановлюючий документ. В травні 2019 року мати позивача померла та позивач в порядку спадкування звернувся до нотаріальної контори з заявою про успадкування земельної частки (паю) після померлої матері, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). 

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 25 січня 2022 року відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно викладені обставини і доводи позовної заяви та зазначено, що наданими у справу доказами підтверджено, що його мати за життя набула право на земельну частку (пай), а відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину 

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М..

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий. 

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 02.08.1994 року прийнята на роботу дояркою в колгосп імені ОСОБА_3 та 25.12.1995 року звільнена з роботи; 20.02.1996 року прийнята дояркою в КСП імені Леніна,18.01.1997 року звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджують записи в трудовій книжці (а.с.14 на зворотній сторінці, а.с.15). 
Згідно архівної довідки Богодухівської РДА Харківської області ОСОБА_2 29.09.1995 року прийнята в члени колгоспу імені ОСОБА_3 ; 29.12.1995 року виключена з членів колгоспу, згідно поданої заяви. 30.03.1996 року ОСОБА_2 прийнята в члени КСП імені Леніна. Відомості про виключення із членів КСП, згідно вказаної довідки, відсутні (а.с.16).
Згідно рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 16.02.1996 року, колгосп імені ОСОБА_3 був реорганізований в КСП імені Леніна (протокол №1 від 16.02.1996 року), а з 11.02.1997 року КСП імені Леніна перейменовано в КСП «Козіївське», згідно рішення уповноважених членів КСП (протокол №1 від 11.02.1997 року) (а.с.17).
Як свідчить довідка відділу №4 Управління у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.10.2021 року, ОСОБА_2 не включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР -18-00-000230, зареєстрованого за № 5 від 29.10.1997 року, згідно Книги записів державних актів на право колективної власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Козіївське» на її ім`я не виготовлявся (а.с.18 зворот).
Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» (колишнє - КСП імені Леніна) серії ХР 18-00-000230 виданий 30.01.1996 року на підставі рішення Краснокутської районної ради Харківської області від 07.07.1995 року за №312. (а.с. 44)
29.10.1997 року Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Козіївське» серії ХР 18-00-000230 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5 (а.с.18).
Відповідно до довідки Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03.07.2018 року, розмір земельної частки (паю) по КСП «Козіївське» на території Козіївської сільської ради, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), становить 3,47 умовних кадастрових гектар (а.с.20) .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2019 року (а.с.10). 
На час смерті ОСОБА_2 з нею в одному будинку проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 її син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.11). 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону та звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа № 263 /2021 року. Однак, постановою державного нотаріуса від 16.10.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що відсутні документи на майно померлої (а.с.19). 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з таких висновків.
  Член КСП, якого не було включено у список, що є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю або в додатковий список, якому не видано сертифікат на земельну частку (пай), мав би реалізувати свої права щодо захисту права на земельну частку (пай) за час свого життя.
Разом з тим, ОСОБА_2 , яка померла в травні 2019 року, за наявності передумов для набуття права на земельну частку (пай), своїм правом на отримання безоплатно частки землі в землях колективної власності КСП «Козіївське » у встановленому порядку не скористалася, хоча Державний акт на право колективної власності на землю КСП « Козіївське» (колишнє – «КСП імені Леніна») було видано 30.01.1996 року.
Дії підприємства щодо не включення до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельний пай, ОСОБА_2 за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог закону.
Згідно з частиною першою, другою статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV  «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року (справа № 149/2978/18), справа з тотожними фактичними обставинами і спірними правовідносинами, викладений такий правовий висновок: 
«Установивши, що у   ОСОБА_2  не було сертифіката на право на земельну частку (пай) у КСП «Ступенецьке», а доказів належності ОСОБА_2 на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю позивач не надала, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права на вказаний пай.
14 лютого 1996 року КСП «Ступенецьке» виданий державний акт на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, суди обгрунтовано виходили з того, що ОСОБА_2  за життя не внесення до списку осіб, що мають право на земельний пай та на видачу сертифіката не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які підтверджували б наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося.
За таких обставин обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для визнання за  ОСОБА_1  права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки позивач не надала доказів того, що ОСОБА_2 як спадкодавець набула таке право за життя.»
У межах розгляду цієї справи встановлено і визнається позивачем те, що його мати за життя не була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) і видачу сертифіката; за життя його мати у встановленому законом порядку не порушувала питання про визнання за нею права за земельну частку (пай), відповідно, на час відкриття спадщини такого документа не існувало.
Отже, зважаючи на зазначені фактичні обставини і сталу правову позицію Верховного Суду у справах такої категорії (див. постанови від 02 березня 2020 року (справа №573/813/19-ц), від 13 травня 2020 року (справа №627/66/17), від 20 травня 2020 року (справа №384/642/17), від 02 вересня 2020 року (справа №530/311/19), від 22 жовтня 2020 року (справа №149/2978/18), від 16 грудня 2020 року (справа №637/672/19-ц), від 23 грудня 2020 року (справа №609/1117/18)), слід визнати обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті його матері. 
Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. 
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 25 січня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов