ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/11972/23
Провадження № 22-ц/4820/1882/23

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11972/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року в складі судді Палінчака О.М. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 його малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 зазначив, що 24 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_2 , укладено шлюб, який рішенням суду від 08 квітня 2021 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Як посилався заявник, з 25 лютого 2021 року малолітня дочка проживає разом із ним. 27 травня 2021 року рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 466 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 із заявником. З моменту прийняття вказаного рішення заявник самостійно здійснює виховання малолітньої дочки. При цьому, заінтересована особа ОСОБА_2 з ними не проживає. А тому, з метою захисту та реалізації законних інтересів дочки та прав заявника як батька, та для забезпечення можливості заявнику перетинати державний кордон України із дочкою задля її оздоровлення та відпочинку, отримання допомоги як особою, яка самостійно виховує малолітню дитину - просить задоволити заяву та встановити факт самостійного виховання та утримання заявником дочки.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Так апелянт вказує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання заявником дочки, потрібно для захисту та реалізації прав та інтересів дитини та його як її батька, задля забезпечення заявнику перетину державного кордону разом з дитиною для її оздоровлення та відпочинку. Відмовляючи в задоволенні такої заяви, суд першої інстанції не взяв до уваги надані ним докази, а саме те що ОСОБА_4 проживає з ним, саме він як батько створює всі належні умови для проживання дитини, здійснює опіку над дитиною і займається її вихованням. 
Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги.
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 жовтня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.04.2021 року по справі № 686/6373/21 шлюб, зареєстрований 24.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 466 від 27.05.2021 за зверненням ОСОБА_1 визначено місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17 зробила правовий висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто, від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.
Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
Таким чином за змістом наведених норм чинного законодавства з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України .
У поданій заяві заявник зазначає, що дитина проживає разом із ним, знаходиться на його одноособовому утриманні і самостійному вихованні, тобто фактично при задоволенні даної заяви можна буде дійти висновку, що мати дитини - ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що не є предметом даної цивільної справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а заявник не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу.
Надані суду письмові докази лише свідчать про проживання дитини разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини та її не участь в утриманні дитини.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги, що вимоги заявника підтверджуються, наданими суду письмовими доказами, які суд першої інстанції не взяв до уваги, слід відхилити, так як дані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі не наведено інших доводів щодо неправомірності рішення суду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.

        Судді                                         А.М.Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова