ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/12722/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1         
          на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від   10.08.2023, (суддя суду першої Верба І.О.), прийняте в м. Дніпрі в порядку спрощеного провадження, в адміністративній справі № 160/12722/23   за позовом   ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
          05.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
          -          визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на досудову вимогу від 28.04.2023 щодо необхідності направлення на військово-лікарняну експертну комісію для встановлення придатності (або лікування) до військової служби солдата ОСОБА_1 , направлений від 28.04.2023;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті досудову вимогу від 28.04.2023 та прийняти рішення про направлення солдата ОСОБА_1 , на проходження військово-лікарняної експертної комісії для встановлення придатності, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті Закону України “Про звернення громадян”.
          Адміністративний позов обґрунтований тим, що  ані на початку служби, ані в процесі проходження служби не проходив військово-лікарську комісію, на даний час проходить службу у Збройних Силах України без перевірки його придатності до військової служби. Після поранення 02.06.2022 при виконання бойового завдання стан позивача погіршився.  Позивач вимушений самостійно звернутись до лікарень. Медичні довідки про обставини поранення 02.06.2022 з медичної служби до шпиталю надано не було, лікування відбувається без врахування цих обставин. Рапортом від 22.03.2023 позивач доповів в частину про свій стан і місце перебування та просив негайно відправити на ВЛК. На цей рапорт реагування не відбулось. 28.04.2023 направив у військову частину № НОМЕР_2 досудову вимогу про направлення на ВЛК, яка не розглянута, до ВЛК позивача не направлено. З посиланням на статті 112, 115 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, статтю 20 Закону України “Про звернення громадян” позивач зазначив, що його рапорт від 28.04.2023 не розглянуто у місячний строк, позивача не направлено на ВЛК.
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 10.08.2023 відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
          Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
          Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову. Позивач також зазначає, що він не отримував наказу про визнання його таким, що самовільно залишив місце несення служби. Позивач наголошує, що 02.06.2022 він був поранений, однак його не було направлено на проходження ВЛК, що є порушенням його права. Позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що його рапорт від 28.04.2023 про направлення його до ВЛК не підписаний є необґрунтованим, оскільки він надсилав рапорт із додатками, а військова частина в будь-який час могла зателефонувати йому та дізнатись про обставини його стану. Крім того, позивач зазначає, що в військовому квитку зазначається про визнання його придатним для отримання зброї, водночас. ВЛК для умов визнання його придатним для несення військової служби він не проходив. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
          Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 :
-          пункт 7: 16.04.2019 придатний до військової служби;
-          пункт 9: підлягає медичному пересвідченню 16.04.2024;
-          пункт 12: особливі відмітки; військову присягу склав 01.03.2022 у в/ч НОМЕР_4 ; 25.02.2022 лікарською комісією Шевченківського РТЦКтаСП був признаний придатним до в/служби (наказ МОУ № 402 від 2008);
-          пункт 13: 25.02.2022 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний в ЗСУ.
          Згідно з первинною медичною карткою (форма 100), виданою МП 2 пдб в 4 год. 45 хв. 02.06.2022, в/звання солдат, в/частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ; поранений, захворів 04 год. 30 хв. 02.06.2022; діагноз: акубаротравма. 
          Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.03.2023 № 38 вирішено вважати таким, що вибув, самовільно залишив частину з виконання бойового завдання солдата ОСОБА_1 , стрільця-номера обслуги 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону, вважати таким, що самовільно залишив місце служби з району безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України з 17.02.2023. Припинити виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини з 17.02.2023. Зняти з продовольчого забезпечення з 22.02.2023.
           ОСОБА_1 22.03.2023 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення штриховий кодовий ідентифікатор 4900099774407 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 , начальника медичної служби  військової частини НОМЕР_1 направив рапорт від 20.03.2023, яким просив:
          -          прийняти і зареєструвати його рапорт згідно статуту внутрішньої служби в журналі рапортів;
          -          ???не надавати йому наказів оскільки на сьогодні він не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до проходження ВЛК комісії;
          -          надати йому направлення на ВЛК комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 для обстеження і або встановлення моєї придатності до служби, або визначення лікування;
          -          ???не рахувати його таким, якій порушує ст. 402, 407, КК України.
          Згідно з відомостями вебпорталу “Укрпошта” поштове відправлення штриховий кодовий ідентифікатор 4900099774407: 49936,    термінал Україна, 19.06.2023 відправлення у точці видачі/доставки.
           ОСОБА_1 28.04.2023 поштовим зв`язком з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення штриховий кодовий ідентифікатор 4900000285825 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 , начальника медичної служби  військової частини НОМЕР_1 направив рапорт від 28.04.2023, яким просив:
          -          прийняти і зареєструвати його рапорт згідно статуту внутрішньої служби в журналі рапортів;
          -          ??не надавати йому наказів оскільки на сьогодні він не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до альтернативного обстеження ВЛК і вирішення судової справи по суті;
          -          надати терміново йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдату в/ч №     НОМЕР_4 , направлення на ВЛК комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 для обстеження і або встановлення моєї реальної придатності до служби, або визначення термінового лікування;
          -          не рахувати його вимушені дії, як порушення ст. 402, 407 КК України.
          Додатками до рапорту від 28.04.2023 зазначені: копія рапорту від 20.03.2023 з медичними документами які встановлюють реальний стан здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдата в/ч № НОМЕР_4 .
          Згідно з відомостями вебпорталу “Укрпошта” поштове відправлення штриховий кодовий ідентифікатор 4900000285825: 28.04.2023, 49000    термінал Україна, відправлення прийняте; 05.05.2023, 49006 м. Дніпро Україна, відправлення вручено: особисто, рекомендоване повідомлення про вручення ф.119:    4900600975795.
Відповідачем надано копію рапорту-2 (досудова вимога) від 28.04.2023, зареєстрований за вх. № 3905 29.05.2023, та який не містить підпису заявника.
                    Вважаючи, що бездіяльність відповідача стосовно розгляду його рапорту від 28.04.2023 є протиправною, позивач звернувся до суду  з адміністративним позовом в цій справі.
                    Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду рапорту позивача  від 28.04.2023 про направлення його до ВЛК.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Відповідно до частини другої статті 1 Закону України “Про звернення громадян” від 02.10.1996 № 393/96-ВР, військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
          Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Законом України від 24.03.1999 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
          Згідно з пунктом 1.1 розділу ІІ “Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №    402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
          Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі – Закон № 2011-ХІІ) охорона здоров`я військовослужбовців забезпечується створенням сприятливих санітарно-гігієнічних умов проходження військової служби, побуту та системою заходів з обмеження дії небезпечних факторів військової служби, з урахуванням її специфіки та екологічної обстановки, які здійснюються командирами (начальниками) у взаємодії з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
          Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (частина 2 статті 11 Закону № 2011-ХІІ).
          Дисциплінарний статут Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.199 № № 551-XIV (далі – Дисциплінарний статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
          Порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту ЗСУ.
          Відповідно до статті 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи    скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
-          прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
-          незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
          Заява чи    скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають    скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи    скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (стаття 111 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
          Вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та    скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи    скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (стаття 115 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
38.          Пропозиція, заява чи    скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (стаття 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
          Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про звернення громадян»,           звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
          Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). 
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. (ст. 8 ЗУ «Про звернення громадян»).
Відповідачем до суду надано копію рапорту – 2 (досудова вимога) від 28.04.202, яка не підписана позивачем, містить позначку командира В/ч «до виконання» та висновок співробітника з правової роботи ОСОБА_2 «відсутній підпис, рапорт не підлягає розгляду». 
Таким чином, на думку колегії суддів, відповідачем надано належні докази того, що поданий рапорт позивача від 28.04.2023 не підписаний заявником, а тому в силу Закону він не підлягав розгляду.
Крім того, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.03.2022 № 38 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув, самовільно залишив частину з виконання бойового завдання з 17.02.2023. 
             Отже, позивач за відсутності у військовій частині при направленні ним поштовим зв`язком 28.04.2023 рапорту та із урахуванням його не перебування у військовій частині об`єктивно не мав підстав розраховувати на задоволення рапорту.
          Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, під час надання позивачу 02.06.2022 першої домедичної допомоги 02.06.2022, складена первинна медична картка (форма 100), видана медиком МП 2 пдб, діагноз: акубаротравма.
Однак, позивач не підтвердив свого перебування у шпиталі після надання  йому першої домедичної допомоги 02.06.2022, не надав доказів звернення у подальшому за медичною допомогою або проходження ним медичного огляду у медичному пункті військової частини, про що в облікових журналах мали бути здійснені відповідні записи. Позивач не підтверджує також перебування на амбулаторному прийомі в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером), згідно зі статтею 255 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що є первинними діями для вирішення питання про направлення на ВЛК.
          Стосовно доводів позивача про те, що його мало бути направлено на ВЛК зокрема і з підстав того, що не проходив лікарську комісію під час мобілізації, колегія суддів зазначає, що позивачем самостійно надано до суду тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №     НОМЕР_3 , у пункті 12 якого зазначено, що 25.02.2022 лікарською комісією Шевченківського РТЦКтаСП він був признаний придатним до в/служби (наказ МОУ № 402 від 2008).
          Так, відповідно до порядку виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, затвердженого Наказом МОУ  №610 від 21.11.2017, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного (далі - тимчасове посвідчення) є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного, який перебуває у запасі осіб офіцерського складу або осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовозобов`язаний), та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
          Форма тимчасового посвідчення, затверджена Наказом МОУ від 21.11.2017 №610, п. 12 Форми тимчасового посвідчення має назву «особливі відмітки». 
          Так, саме в п. 12 Тимчасового посвідчення позивача внесений запис про проходження ним лікарської комісії під час мобілізації про визнання його придатним до несення служби, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.
          Водночас, доводи позивача про те, що в посвідченні зроблено запис про те,  що ОСОБА_1 придатний до служби лише для умов отримання зброї не відповідає ні обставинам справи, ні вимогам чинного законодавства. 
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не порушено прав та законних інтересів ОСОБА_1 в частині розгляду його рапорту від 28.04.2023 про направлення до ВЛК, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог – відсутні.
          Керуючись ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 в адміністративній справі №160/12722/23 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук