УХВАЛА
 
07 листопада 2023 року 
м. Київ
справа № 331/4075/23
провадження № 51-6693 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2023 року 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості в силу ст. 89 КК України, 
засуджено за: 
-       ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; 
-       ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 1 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 гривень.
Вирішені питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. 
Дії засудженого, відповідно до вироку, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин та за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту.
У касаційній скарзі прокурор, вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про зміну рішення шляхом виключення з інкримінованих засудженому ОСОБА_5 дій за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфікуючу ознаку - придбання наркотичного засобу. 
На обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, в якій порушувалось питання, зокрема, про зайву, на його думку, кваліфікуючу ознаку дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України - придбання, необґрунтовано залишив вирок без зміни. 
Перевіривши доводи касаційної скарги прокурора та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на таке. 
Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в рішенні мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 і ч. 1 ст. 310 КК України та призначене засудженому покарання у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Як убачається із змісту копії ухвали апеляційного суду, не погоджуючись із вироком, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 , внаслідок м`якості, прокурор просив виключити із вироку кваліфікуючу ознаку - придбання наркотичного засобу із пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України. 
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, зокрема, щодо його вимог апеляційної скарги стосовно можливості виключення із вироку кваліфікуючої за ч. 1 ст. 309 КК України ознаки - придбання наркотичного засобу, які є аналогічними за своїм змістом дійшов висновку про їх безпідставність.
Мотивуючи своє рішення апеляційний суд зазначив, що обставини придбання обвинуваченим наркотичної речовини були установлені досудовим розслідуванням, обсяг обвинувачення відносно ОСОБА_5 , не оспорювався учасниками судового розгляду, у тому числі й прокурором. ОСОБА_5 обвинувачувався, зокрема, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України кримінального правопорушення (проступку), що кваліфіковано як незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту. Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов до висновку, що прокурор в апеляційній скарзі фактично не погоджувався з установленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами, що під час розгляду провадження у спрощеному порядку (ч. 2 ст. 382 КПК України), не підлягають оскарженню відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України.
Положеннями ч. 2 ст. 381 КПК України встановлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден із розглядом обвинувального акта.
Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень параграфа 1 глави 30 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Як зазначено в ч. 5 ст. 382 КПК України, вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Ці особливості полягають у тому, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження у порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (ч. 1 ст. 394 КПК України).
Враховуючи зазначене, ухвала Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2023 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними у ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду ухваленого за результатами спрощеного провадження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги і доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції,на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                              ОСОБА_6