П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  295/10556/23 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
14 листопада 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії, з підстав протиправної, на переконання позивача, бездіяльності щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №71971162.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 відмовлено у задоволенні позову.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів відкликання стягувачем виконавчого документу у зв`язку зі сплатою боржником адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у повному обсязі. Натомість, наявна заява стягувача щодо часткової сплати у якій вказано, що боржником частково сплачено суму штрафу в розмірі 17000,00 грн. Відтак відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Рішення суду у справі № 295/5360/23 оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.07.2023 року, що є днем повідомлення про залишення скарги без задоволення, оскільки Справа №295/5360/23 розглянута в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
ОСОБА_1 сплатив штраф за оскаржуваними у справі № 295/5360/23 постановами 19.07.2023, через сім днів з дня оприлюднення рішення y справі № 295/5360/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Тобто постанова по справі про адміністративне правопорушення АА № 00006965 від 03.04.2023 виконана ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст. ст. 300-2, 307 КУпАП, підстави для примусового зазначеної постанови в порядку ст. 308 КУпАП відсутні, а тому виконавче провадження підлягає закінченню.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4  ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 14.11.2023 на 10:10.
13.11.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просить врахувати, що 12.10.2023 відповідачем примусово стягнуто з ОСОБА_1 17 000 грн у виконавчому провадженні, а 13.10.2023 відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
03.04.2023 заступник директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - начальник відділу впровадження автоматичної фіксації порушень, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів, виніс Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00006965 (далі - Постанова №00006965).
У постанові №00006965 вказано про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення і постановлено притягнути позивача до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Окрім того, у Постанові №00006965 міститься інформація наступного змісту: "Згідно із частиною другою статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 , 1965-02-20 р.н. штрафу у строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34000,00грн".
Вважаючи постанову №00006965 протиправною, позивач оскаржив її у судовому порядку.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2023 у справі №295/5360/23 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 14.07.2023.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 19.07.2023 ОСОБА_1 сплатив 17000,00 грн штрафу згідно постанови серії АА №00006965.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12.05.2023 Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою №6160/3.7/14-23 про примусове виконання постанови серії АА №00006965.
У заяві від 12.05.2023 вказано: "Відповідно до вимог статей 300-2 та 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) надсилаємо для примусового виконання постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, які мають реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичних осіб) на території України, зазначених у статті 14-3 КУпАП серії АА №00006965 від 03.04.2023 для стягнення з особи: ОСОБА_1 штрафу у розмірі: 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.
У постанові серії АА №00006965 міститься відмітка про те, що вона набрала законної сили 24.04.2023, а строк пред`явлення постанови до виконання до 24.05.2023
Постановою головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14.06.2023 відкрито виконавче провадження ВП №71971162 з примусового виконання постанови серії АА№00006965. У постанові вказано: назва документу: постанова №АА00006965, виданий 03.04.2023; документ видав: Державна служба з безпеки на транспорті; про: стягнення 34000,00 грн штрафу; боржник: ОСОБА_1 ; стягувач: Державна служба з безпеки на транспорті; документ вступив у законну силу (набрав чинності): 24.04.2023.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідачу 24.07.2023 за вх. №18711 надійшла заява стягувача від 21.07.2023 №9614/3.7/14-23 "Щодо часткової сплати" у якій вказано, що боржником частково сплачено суму штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження ВП №71971162 міститься заява адвоката Шахрая Володимира Володимировича за вх. №19545 від 27.07.2023 у якій останній просить винести постанову про закінчення виконавчого провадження. У заяві представник боржника вказує про відсутність підстав для примусового виконання постанови АА №00006965 та зазначає про судове оскарження виконавчого документу та не повідомлення стягувачем органу ДВС про її оскарження. Окрім того, зауважує, що штраф в розмірі 17000,00 грн було сплачено в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №71971162.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. 
Згідно матеріалів справи постановою серії АА №00006965 від 03.04.2023 до ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 132-1 КУпАП застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.
Крім того у постанові №00006965 міститься інформація  про те, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 34000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 300-2 КУпАП встановлено, що у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги. 
Згідно зі положеннями статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому згідно із частиною другою статті 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи позивач вважаючи постанову №00006965 протиправною оскаржив її у судовому порядку.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2023 у справі №295/5360/23 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 14.07.2023.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 19.07.2023 ОСОБА_1 сплатив 17000,00 грн штрафу згідно постанови серії АА №00006965, що підтверджується квитанцією від 19.07.2023, тобто протягом встановленого десятиденного строку після набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення згідно рішення суду.
Таким чином, враховуючи, що позивач оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення до суду та сплатив штраф в межах десятиденного терміну з моменту набрання судовим рішенням законної сили, у відповідача відсутні підстави стягувати штраф у подвійному розмірі за прострочення терміну сплати такого штрафу.
Натомість, у зв`язку із сплатою позивачем штрафу у строки встановлені ст. 300-2 КУпАП, тобто фактичним виконанням в повному обсязі рішення, провадження підлягає закінченню.
Положенням ст. 39 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Оскільки відповідачем не виконано вищевказаних вимог закону та не закрито провадження у справі колегія суддів погоджується із твердженнями позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у тому, що відповідачем не прийнято постанову про закриття виконавчого провадження після сплати позивачем штрафу у розмірі 17 000 грн 19.07.2023.
Разом з тим суд апеляційної інстанції враховує пояснення позивача про те, що 12.10.2023 відповідачем примусово стягнуто з ОСОБА_1 17 000 грн у виконавчому провадженні, а 13.10.2023 відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. 
Тобто постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідачем лише після добровільної сплати позивачем штрафу в розмірі 17 000 грн та примусового стягнення в  такому ж розмірі. 
Колегія суддів наголошує на тому, що у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених статтею 300-2 КУпАП, зупиняється до розгляду скарги. 
Оскільки рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2023 набрало законної сили 14.07.2023, а позивачем сплачено штраф у розмірі 17 000,00 грн 19.07.2023, тобто в межах строку встановленого ч. 1 ст. 300-2 КУпАП, відповідач безпідставно не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у строки встановлені ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №71971162 та зобов`язання відповідача винести постанови про закінчення виконавчого провадження №71971162 у зв`язку зі сплатою штрафу 19.07.2023. 
При цьому апеляційний суд  не надає правової оцінки наведеній постанові відповідача про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2023, оскільки вона не є предметом оскарження та не впливає на кваліфікацію спірних правовідносин. 
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені скаржником судові витрати за подання позовної заяви (квитанція №0.0.3133289433.1 від 07.08.2023 в розмірі 1073,60 грн) та апеляційної скарги (квитанція №5121-3662-2153-9191 від 05.10.2023 року в розмірі 1610,40 грн) в загальній сумі 2684 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №71971162 у зв`язку зі сплатою штрафу 19 липня 2023 року. 
Зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71971162 у зв`язку зі сплатою штрафу 19 липня 2023 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Корольова, 3/14, м. Житомир, 10014. ЄДРПОУ: 35021511) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України  

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.