Ухвала
 
09 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 185/9727/15-ц
провадження № 61-13913ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду      від 21 вересня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» про видачу дубліката виконавчого документа,
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товаристве «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 715,89 грн. 
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області рішенням                      від 25 листопада 2015 року позов задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 162 715,89 грн. Вирішив питання щодо судового збору.
25 квітня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. звернулася до суду з заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року у справі № 185/9727/15.
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою                        від 28 квітня 2023 року повернув без розгляду заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є.
Не погодившись з ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є., через систему «Електронний суд», подала апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на майновий стан особи, яка провадить незалежну професійну діяльність на загальній формі оподаткування з нульовим доходом за 2022 рік.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 21 липня 2023 року апеляційну скаргу залишив без руху до надходження матеріалів справи.
28 липня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали справи.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 вересня 2023 року відмовив приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишив без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору та надання документів, що посвідчують повноваження приватного виконавця.
18 вересня 2023 року на виконання ухвали апеляційного суду від 12 вересня          2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області         Матвійчук Н. Є., шляхом формування документа у системі «Електронний суд», подала документи, що посвідчують повноваження приватного виконавця та клопотання про відкриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на те, що вона як приватний виконавець не є учасником справи та суб`єктом сплати судового збору.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року визнав неподаною та повернув.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником не усунено недоліки апеляційної скарги.
25 вересня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є., через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня              2023 року, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» про видачу дубліката виконавчого документа.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                              І. В. Литвиненко  
А. І. Грушицький
Є. В. Петров