КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/8457/2023
справа №757/36695/20-ц

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня  2023 року                                                                                                          м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Нежури В.А., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Вовка С.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про захист прав споживачів, стягнення коштів, вкладу, процентів та штрафних санкцій, -
 
встановив:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про захист прав споживачів, розірвання депозитних договорів та стягнення коштів, вкладу, процентів та штрафних санкцій.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"  як третю особу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено депозитний договір № SAMDN25000735906798. На виконання зазначеного договору відкрито рахунок № НОМЕР_1 та внесено 13 053, 20 доларів США.
01 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено депозитний договір № SAMDN10000011925743 (Копілка дітям). На виконання зазначеного договору відкрито рахунок № НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки банка №33278833 від 29 вересня 2014 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_2 становив 15 876, 57 грн.
Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя рахунки позивачів безпідставно заблоковано відповідачем, нарахування відсотків припинено.
За умовами договору № SAMDN10000011925743 отримувачем вкладу є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вступає у володіння вкладом на наступний  день після досягнення 18-річного віку.
Вказує, що умовами пункту 5 договору № SAMDN10000011925743 передбачено, що ОСОБА_2 може розпоряджатися вкладом після пред`явлення нею паспорта та договору.
14 серпня 2020 року ОСОБА_2 особисто у приміщенні відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після її ідентифікації, надала банку заяву про розірвання договору №SAMDN10000011925743 та видачу коштів.
18 серпня 2020 року в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримано заяви позивачів про розірвання депозитних договорів, видачу вкладів та процентів за вкладами.
Станом на 26 серпня 2020 року вимоги відповідачем безпідставно не виконані.
Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07 грудня 2020 року,  заяви від 18 лютого 2022 року, а також заяви від 16 червня 2022 року позивачі просять суд:
v  розірвати депозитний договір №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року та стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року:
O  13 053,20 доларів США - сума вкладу;
O  983,09 доларів США - нараховані, але не зняті проценти;
O  8 584,54 доларів США - не нараховані проценти з 15 березня 2014 року по 09 грудня 2020 року;
O  193,88 доларів США - 3% річних за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року;
O  31 860,20 доларів США  - пеня на підставі частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року.
v  Розірвати депозитний договір №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року та стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_2 за договором №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року:
O  15 876,57 гривень - сума вкладу (залишок на рахунку № НОМЕР_2 );
O  144,85 гривень - 3% річних за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року;
O  52 868,98 гривень - пеня на підставі частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року.
 
Печерський районний суд міста Києва рішенням від 15 вересня 2022 року позов задовольнив частково.
Стягнув з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року: 13 053, 20 доларів США вкладу; 983, 09 доларів США нарахованих, але незнятих процентів; 10 516, 23 доларів США ненарахованих процентів за період з 15 березня 2014 року по 16 червня 2022 року; 193, 88 дол. США у якості 3 % річних  за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року та 400 000, 00 грн пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року.
Стягнув з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_2 , за договором №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року 15 876, 57 грн вкладу (залишок на рахунку № НОМЕР_2 ) та 3 % річних за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року у обсязі 144,85 грн.
Визнав розірваними договори № SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року та №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року з 15 вересня 2022 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу.
Вказує, що висновки суду про розірвання договорів не відповідають нормам матеріального справа. Вказує, що матеріали справи містять дві заяви позивачів про розірвання договорів, які є розірваними з 21 серпня 2020 року.
Посилається на те, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не є належним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у цій справі є ТОВ "ФК "Фінілон", як новий боржник за депозитними договорами, які є предметом спору у цій справі.
Вказує, що суд першої інстанції неправомірно стягнув з відповідача проценти на вклад за період після розірвання договору на вимогу вкладника. Уважає, що вимога про стягнення процентів, нарахованих після 21 серпня 2020 року, задоволенню не підлягає.
Зазначає, що суд неправомірно стягнув пеню за договором №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року. Вказує, що пеня, нарахована позивачем на підставі частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", неправомірно стягнута, оскільки споживчі правовідносини між сторонами депозитного договору були припинені у зв`язку із розірванням договорів на вимогу вкладника.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду №529/201/20 від 28 вересня 2022 року, №132/4437/18 від 20 липня 2022 року, №369/7118/18 від 21 грудня 2021 року, №757/51306/17 від 14 грудня 2021 року, №320/5115/17 від 09 листопада 2021 року, №523/9076/16-ц від 17 квітня 2018 року, №904/4494/18 від 12 листопада 2019 року, №910/13/21 від 23 грудня 2021 року, №727/51306/17 від 14 грудня 2021 року, №132/4437/18 від 20 липня 2022 року, №199/3395/20 від 29 червня 2022 року.
Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
26 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Дугінова Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Вказує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що договори є розірваними після отримання заяв позивачів. Зазначає, що заяви позивачів не відповідають вимогам, встановленим для їх оформлення Правилами зберігання захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої Постановою Правління НБУ №267 від 14 липня 2006 року. Звертає увагу, що згідно пункту 17 договору №SAMDN10000011925743 договір припиняється з виплатою вкладнику усієї суми вкладу та процентів, чого банком не здійснено.
Щодо доводів апеляційної скарги про неналежність відповідача у справі вказує, що позивачі не надавали банку згоди на переведення боргу будь-кому, у тому числі і ТОВ "ФК "Фінілон". Посилається на нікчемність договору переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "ФК "Фінілон".
Звертає увагу, що ТОВ "ФК "Фінілон" є повністю консолідованою дочірньою компанією Банку.
Щодо доводів в частині стягнення процентів вказує, що проценти стягнуті до 16 червня 2022 року, а договори розірвано 15 вересня 2022 року.
Вказує, що вимога позивачів про стягнення пені за період до дня фактичного виконання зобов`язання є повністю законною та обґрунтованою. Вказує, що пеня є змінною величиною й залежить тільки від часу, на який боржник прострочив виконання, тому відмова споживача від договору банківського вкладу або його розірвання на підставі рішення суду не зумовлює такий правовий наслідок для вкладника (споживача), як відсутність підстав для застосування частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів".
В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №202/5076/19 від 21 вересня 2022 року, №916/3156/17 від 04 червня 2019 року, №320/5115/17 від 09 листопада 2021 року, №757/20428/19 від 22 лютого 2022 року, №757/63364/19 від 22 лютого 2022 року.
28 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові письмові пояснення АТ КБ "ПриватБанк", у яких просить суд апеляційної інстанції врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 травня 2023 року у справі №756/420/17.
В судовому засіданні представник відповідача Штронда А.М. доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник позивачів Дугінов Д.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши вимоги позивачів про розірвання депозитних договорів, суд першої інстанції вказав, що відповідно до пункту 17 договору № SAMDN10000011925743 договору припиняється з виплатою вкладнику усієї суми вкладу та процентів.
Окрім цього, суд вказав, що подані позивачами заяви про розірвання договорів не відповідають вимогам законодавства України, зокрема Правилам зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління НБУ №267 від 14 липня 2006 року.
Суд установив факт невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення належних позивачам грошових коштів, а також відхилив доводи відповідача щодо зобов`язань ТОВ «ФК «Фінілон» за вказаними депозитними договорами.
Перевіривши наданий представником позивача розрахунок грошових сум, суд погодився з ним у частині нарахувань процентів та 3 % річних, але врахував, що для нарахування пені позивачами базою взята сума утримуваних коштів (вклад та проценти), а не обсяг процентів, що суперечить висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року. Відтак суд навів розрахунок, визначивши розмір пені за договором №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року в сумі 38 292, 73 доларів США, зменшивши  до 400 000, 00 грн (приблизний гривневий еквівалент відсотків за договором № SAMDN25000735906798).
З матеріалів справи установлено, що 14 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено депозитний договір № SAMDN25000735906798. На виконання зазначеного договору відкрито рахунок № НОМЕР_1 та внесено 13 053,20 дол. США (том 1 а.с. 9)
01 березня 2007 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено депозитний договір № SAMDN10000011925743 (Копілка дітям). На виконання зазначеного договору відкрито рахунок № НОМЕР_2 (том 1 а.с. 10).
Згідно пункту 1 при умові виконання пункту 5 цього договору сумою вкладу і нарахованими процентами по цьому вкладу розпоряджається ОСОБА_2 .
Згідно пункту 5 договору отримувач вступає у володіння вкладом на наступний день після досягнення 18-ти річного віку і може розпоряджатися вкладом при пред`явленні паспорту та договору. До цього моменту вкладом розпоряджається вкладник.
Відповідно до даних довідки банку № 33278833 від 29 вересня 2014 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_2 становив 15 876, 57 грн (том а.с. 11).
Листами №20.1.0.0.0/7-20160222/2289 від 29 лютого 2016 року та №20.1.0.0.0/7/20160222/2294 від 29 лютого 2016 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" повідомило ОСОБА_1 про припинення діяльності банку на території АР Крим (том 1 а.с. 12-13).
14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN25000735906798та вимогою про виплату належних позивачці коштів (том 1 а.с. 14)
14 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із заявою про розірвання договору №SAMDN10000011925743та вимогою видати належні позивачці кошти (том 1 а.с. 17)
Відповідно до даних Договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахуванням додаткової угоди до Договору від 18 листопада 2014 року), укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК «Фінілон», та електронного Додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до Договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, переведено борг перед ОСОБА_1 у розмірі 14 121,89 доларів США та 16 103,62 гривень на ТОВ «ФК «Фінілон» (том 1 а.с. 49-56).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Положення № 516).
Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком (пункт 3.3 Положення № 516).
Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункти 1.8 та 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Інструкція № 492).
Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, зокрема відповідної Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк».
За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).
Отже, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові. Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Окрім того, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення договірного зобов`язання на користь споживача.
В частині доводів апеляційної скарги щодо заміни боржника у зобов`язанні та пред`явлення позову до неналежного відповідача, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Зміст статті 520 ЦК України зазначає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, особа, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. В будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника.
Оскільки позивачі не надавали згоди на переведення боргу від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ТОВ "Фінілон" за договорами депозитних вкладів відповідно до статті 520 ЦК України, договір про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахування додаткової угоди до Договору від 18 листопада 2014 року), укладений між банком та ТОВ "Фінілон" шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивачів.
Відтак, такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки договір про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року укладений без письмової згоди позивачів, які є сторонами письмового договору банківського вкладу, відтак такий є нікчемним в силу положень частини 1 статті 520, частини 1 статті 654, частини 2 статті 1059 ЦК України.
В частині вирішення спору щодо розірвання договорів апеляційний суд вказує на таке.
Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У справі, що переглядається апеляційним судом, установлено, що позивачка ОСОБА_1   14 серпня 2020 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання депозитного договору № SAMDN25000735906798 та повернення коштів (том 1 а.с.14-16), позивачка ОСОБА_2 14 серпня 2020 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання договору № SAMDN10000011925743 (Копілка дітям) та повернення коштів (том 1 а.с. 17-19).
В обох договорах банківського вкладу сторони передбачили  право на односторонню  відмову та обов`язок повідомлення про таке за два банківських дні до дати розірвання договору.
З огляду на наведене, ураховуючи, що відповідні повідомлення про розірвання договорів банк отримав 18 серпня 2020 року, договори є розірваними з 21 серпня 2020 року.
Відтак відсутні підстави для задоволення судом вимоги про розірвання договорів, укладених із позивачками. 
Висновок суду першої інстанції про те, що  подані позивачами заяви про розірвання договорів не відповідають вимогам законодавства України, зокрема Правилам зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління НБУ №267 від 14 липня 2006 року, є помилковим, оскільки ці Правила не установлюють вимоги до подання фізичною особою заяв про розірвання договору, а визначають вимоги до захисту, зберігання, використання та розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.
З моменту розірвання договорів нарахування передбачених договором процентів припиняється.
Отже судом першої інстанції правильно стягнуто на користь ОСОБА_1 за договором №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року: 13 053, 20 доларів США вкладу;  983, 09 доларів США нарахованих, але незнятих процентів, а також  193, 88 долари США у якості 3 % річних  за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року.
Проте розмір ненарахованих на вклад процентів слід обраховувати за період з 15 березня 2014 року по 20 серпня 2020 року, що становить 8197,50 доларів США.
Окрім того, позовна вимоги щодо стягнення пені за порушення прав споживачів банківських послуг на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає, оскільки така заявлена позивачкою за період з 21 серпня 2020 року по 09 грудня 2020 року, тобто після припинення договірних відносин позивача з банком.
Відтак, апеляційний суд робить висновок про скасування рішення суду  в оскарженій частині  щодо вирішення позовних вимог  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про стягнення ненарахованих процентів, пені, розірвання  депозитного договору  №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року, а також в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"  про розірвання договору №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року. 
В цій частині ухвалюється  нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 процентів за період з 15 березня 2014 року по 20 серпня 2020 року  в сумі  8197,50 доларів США. В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1   про стягнення пені, розірвання  депозитного договору  №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року, а також в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2   про розірвання договору №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року  - відмовляється.
При вирішенні справи апеляційний суд враховує висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду №757/63364/19 від 22 лютого 2022 року;  №756/420/17 від 24 травня 2023 року; №357/7048/22 від 04 липня 2023 року.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року  в оскарженій частині  скасувати  в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про стягнення ненарахованих процентів, пені, розірвання  депозитного договору  №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року, а також в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"  про розірвання договору №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року. 
 
Ухвалити в цій частині  нове судове рішення такого змісту.
 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК"  на користь ОСОБА_1 проценти за період з 15 березня 2014 року по 20 серпня 2020 року  в сумі  8197,50 доларів США.
 
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1   про стягнення пені, розірвання  депозитного договору  №SAMDN25000735906798 від 14 червня 2013 року - відмовити.
 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2   про розірвання договору №SAMDN10000011925743 від 01 березня 2007 року  - відмовити.
 
В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено  21 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         В.А. Нежура

В.В. Соколова