СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 922/1856/23  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий, суддя-доповідач судді  секретар  судового засідання за участю представників: від позивача за первісним позовом: від відповідача за зустрічним позовом: 	Попков Д.О.  Стойка О.В., Медуниця О.Є.  Лутаєва К.В.  Письмак О.В. (на підставі ордеру серія ВІ №1180240 від 22.10.2023; свідоцтво серія ПТ №1802 від 25.07.2017)  Лихачов Р.Б. (на підставі ордеру серія АХ №1098490 від 04.09.2023) 	
розглянувши у відкритому  судовому засіданні  апеляційну скаргу  	  Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків,	
на рішення  господарського суду 	 Харківської області 	
ухвалене  та на додаткове рішення господарського суду ухвалене	25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023)   Харківської області 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) 	
у справі 	№922/1856/23 (суддя Ємельянова О.О.) 	
за первісним позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”,                    м. Полтава,	
до 	Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків,	
про 	2745549,21грн.	
за зустрічним позовом 	Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків,	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”,                  м. Полтава,	
про 	стягнення 389354,00грн.	

В С Т А Н О В И В:

          І. Короткий зміст позовних вимог/зустрічних позовних вимог і рішення суду першої інстанції:
           1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» (далі – Позивач за первісним позовом) звернулось з позовом до фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича (далі – Відповідач за первісним позовом/ ФОП Любін Р.Г.) про стягнення заборгованості з повернення передоплати у розмірі 565062,19грн., штрафу 1564215,40грн., та штрафних санкцій (24 % та індекс інфляції) 616261,62грн.
          Разом із позовною заявою Позивачем за первісним позовом надано до місцевого суду заяву про забезпечення позову (вх. № 1856/23), в якій просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать фізичній особі – підприємцю Любіну Роману Григоровичу.
           2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» про забезпечення позову (вх. №1856) задоволено:  накладено арешт на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать фізичній особі – підприємцю Любіну Роману Григоровичу, в межах суми позову –      2 745 549,21грн.
           3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а справу призначено за правилами загального позовного провадження.
           4. 14.06.2023 року від Відповідача за первісним позовом через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 15265/23) в якій останній, просить суд, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» борг у сумі 389354,00грн. та врахувати суму 389354,00грн., як суму сплачених грошових коштів на виконання договору поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року, під час ухвалення судового рішення за первісним позовом.
           5. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2023 року зустрічний позов (вх. № 15265/23 від 14.06.2023 року) Фізичної особи - підприємця Любіна Романа Григоровича прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (вх. № 1856/23 від 09.05.2023 року), а вимоги за зустрічним позовом (вх. № 15265/23 від 14.06.2023 року) об`єднано в одне провадження з первісним позовом (вх. № 1856/23 від 09.05.2023 року).
           6. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) у справі №922/1856/23 позовні вимоги первісного позову задоволені  частково: 
- Стягнуто з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” суму заборгованості з повернення передоплати у розмірі 565062,19грн., штрафу у сумі 564898,75грн., 24 % річних у розмірі 350958,74грн., інфляційних втрат у розмірі 261 938,45грн. та судовий збір у розмірі 26142,87грн.  
-В частині стягнення інших вимог - відмовлено.  
У зустрічному позові Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича відмовлено повністю.
           7. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним) не поставив Позивачу за первісним позовом (Відповідачу за зустрічним) в узгоджений сторонами строк товар, не повернув сплачену позивачем за первісним позовом (Відповідачу за зустрічним) суму попередньої оплати, докази на підтвердження повернення ним суми попередньої оплати у розмірі 565062,19 грн. у справі відсутні, тому суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості по поверненню передоплати у розмірі 565062,19 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
           7.1. Щодо стягнення із Відповідача за первісним позовам (Позивача за зустрічним) штрафу 1564215,40грн. (відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог), враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України та умови пункту 4.2. Договору, за висновком місцевого суду, саме з загальної суми специфікацій 1, 2, 3 (із урахуванням сплачених сум) потрібно здійснювати розрахунок 10% штрафу, а не як помилково вважає Позивач за первісним позовом (Відповідач за зустрічним) по кожній специфікації окремо, оскільки, як встановлено судом, Відповідач учинив єдине порушення, що полягає в несвоєчасній та частковій не поставці товару в обумовлені сторонами у договорі строки.
          Судом здійснено власний розрахунок 10 % штрафу із урахуванням специфікацій № 1 від 22.07.2021 року загальна ціна 1 840 373,72 грн., № 2 від 22.07.2021 року загальна ціна 2 940 344,78 грн. та № 3 від 13.08.2021 року загальна ціна 1 602 400,32 грн. (із розрахунку суми оплати за специфікацією № 3 у суму 1     300     000,00 грн.), що складає загальну суму у розмірі 6080718,50 грн. (1 840 373,72 грн. + 2 940 344,78 грн. +1     300     000,00 грн.) та встановлено, що арифметично вірною є сума 10 % штрафу у розмірі 608     071,85грн. 
          В частині заявленої Позивачем за первісним позовом (Відповідачем за зустрічним) решти суми штрафу у розмірі 956143,55 грн. – відмовлено.
           7.2. Щодо стягнення із Відповідача за первісним позовам (Позивача за зустрічним) штрафних санкцій (24 % та індекс інфляції) 616261,62грн. (відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог) судом вказано про здійсненні розрахункові помилки  Позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) щодо визначення сум, на які було нараховано 24 % та інфляційні втрати, та при визначенні періоду, з якого здійснено нарахування відповідно до кожної специфікації окремо.
          Місцевим судом здійснено власний розрахунок щодо кожної специфікації окремо із урахування поставленого товару та встановлено, що вірним періодом з якого здійснюються нарахування та суми на які здійснюються нарахування становлять:
          - за специфікацією № 1 на суму боргу 32 592,64 грн. з 06.09.2021 року, на суму боргу 10 395,14 грн. з 08.12.2021 року;
          - за специфікацією № 2 на суму боргу 1     840 262,31 грн. з 14.09.2021 року, на суму боргу 1 445 411,91 грн. з 03.12.2021 року, на суму боргу 1 076 219,20 грн. з 07.12.2021 року, на суму боргу 652 400,70 грн. з 08.12.2021 року, на суму боргу 547 034,10 грн. з 21.12.2021 року, на суму боргу 101 816,70 грн. з 18.02.2022 року, на суму боргу 36 954,61 грн. з 23.02.2022 року;
          - за специфікацією № 3 на суму боргу 780 966,04 грн. з 10.10.2021 року, на суму боргу 520 153,24 грн. з 08.12.2021 року, на суму боргу 517 172,44 грн. з 21.12.2021 року.
          За розрахунком суду арифметично вірним є розрахунок: 24 % річних у розмірі 350     958,74 грн.
          В частині нарахованих Позивачем за первісним позовом (Відповідачем за зустрічним) суми 24 % річних у розмірі 3     364,43 грн. – було відмовлено місцевим судом.
          За розрахунком місцевого суду інфляційні втрати, які нараховані Позивачем за первісним позовом (Відповідачем за зустрічним) у розмірі 261  938,45 грн. не перевищують суми розрахунку суду, у зв`язку із чим, за висновком суду першої інстанції арифметично вірною є сума нарахованих Позивачем за первісним позовом (Відповідачем за зустрічним) інфляційних втрат у розмірі 261938,45грн.
           7.3. З приводу посилання Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним) на форс-мажорні обставини суд першої інстанції зазначив, що у випадку виникнення обставин непереборної сили, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки. Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.
           7.4. Відносно застосування до вимог про стягнення штрафу у розмірі 1564215,40грн., та штрафних санкцій (24 % та індекс інфляції) у розмірі 616261,62грн. позовної давності, місцевий суд вказав, що строк виконання зобов`язань за договором поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року щодо специфікації № 1 та № 2 настав у вересні 2021 року, специфікації № 3 - у жовтня 2021 року, а Позивач звернувся до суду із позовом 09.05.2023 року. Тому,  враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов висновку, що звернення до суду про захист порушеного права з вимогами про стягнення штрафу відбулось в межах строку позовної давності.
          Суд вказав, що формулювання статті 625 Цивільного кодексу, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу і статті 230 Господарського кодексу України.
           7.5. Місцевим судом здійснено перевірку зазначеної у зустрічний позовній заяві суми 389354,00грн за загальний період поставки відповідно до наданих Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним)  копій видаткових накладних (з 06.05.2020 по 02.02.2022) та встановлено, що вищезазначені видаткові накладні не містять підпису та печатки позивача за первісним позовом (Відповідача за зустрічним), що унеможливлює встановити, на яку кількість та суму була здійснена взагалі поставка товару за наданими до суду документами.
          При цьому, Позивач за первісним позовом (Відповідач за зустрічним) заперечував проти зустрічних позовних вимог, та зазначив, що відсутності підпису останнього на видаткових накладних, також зазначив що останнім було здійснено оплату у більшому розмірі, ніж  зазначено Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним).
          Також, матеріали справи не містять, а Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним) не надано до суду доказів звернення до Позивача за первісним позовом (Відповідача за зустрічним) щодо підписання видаткових накладних, які за твердженнями Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним) були знищені внаслідок військової агресії РФ.
          Крім того, матеріали справи не містять, а Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним) не надано до суду ані виписок банку, ані руху коштів по рахунку ФОП Любін Р.Г., ані платіжних доручень щодо оплат, що позбавляє суд можливості встановити наявність заборгованості за спірними накладними у розмірі,  зазначеному у зустрічній позовній заяві (389 354,00 грн.).
           8. 29.08.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” через канцелярію місцевого суду (електронний суд) надійшли заяви (вх. № 23108/23) та (вх. № 23125/23) про розподіл судових витрат та 31.08.2023 року через канцелярію місцевого суду ("Укрпошта") також  надійшла заява (вх. № 23397/23) про розподіл судових витрат.
У заявах (вх. № 23108/23 від 29.08.2023 року електронний суд), (вх. № 23125/23 від 29.08.2023 року електронний суд) та (вх. № 23397/23 від 31.08.2023 року "Укрпошта") про розподіл судових витрат, Товариство з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”, просить суд, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» грошові кошти у сумі 599285,81 грн. у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
           9. Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) у справі №922/1856/23 заяву (вх. № 23108/23 від 29.08.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" про розподіл судових витрат – задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” грошові кошти у сумі 312183,13грн. у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. В частині стягнення компенсації витрат  у  розмірі 287102,03грн. - відмовлено.
               10. Означене додаткове рішення суду обґрунтоване тим, що враховуючи положення статей 282, 315 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної та касаційної інстанцій має вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, здійснених у зв`язку із переглядом справи, а згідно зі статтею 124 Господарського процесуального кодексу України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені, такі обставини унеможливлюють стягнення витрат на правову допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” у суді апеляційної та касаційної інстанції, оскільки це не відноситься до компетенції суду першої інстанції.
          У зв`язку із чим, у місцевого суду відсутні підстави для стягнення із фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариство з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” понесених останніх витрат у суді апеляційної та касаційної інстанції у загальному розмірі 95000,00грн.
          Також, зважаючи на відсутність клопотання та заперечень Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним) щодо розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, враховуючи часткове задоволення первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГПЛ" та відмову у зустрічному позові у справі № 922/1856/23, витрати на професійну правничу допомогу заявника (Позивача за первісним позовом, Відповідача за зустрічним) у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

          ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:
           11. Фізична особа – підприємець Любін Роман Григорович, м. Харків, не погодившись з ухваленими рішенням Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 та додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 у справі №922/1856/23, звернулась з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду на означені рішення суду, в якій просить:
- означене рішення від 25.08.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» до Фізичної особи підприємця Любіна Романа Григоровича про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом Фізичної особи підприємця Любіна Романа Григоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» про стягнення коштів - задовольнити в повному обсязі;
- скасувати додаткове рішення від 06.09.2023 року по справі №922/1856/23 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір компенсації понесених Позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
          12. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:
          12.1.  У рамках укладеного Договору поставки ФОП Любін Р.Г., зокрема відповідно до двох рахунків фактур № СФ-0000186 від 18.03.2020 та № СФ-0000612 від 03.08.2020, здійснив поставку товару ТОВ «ГПЛ» на загальну суму 5428008,94 грн., з якої Позивач не здійснив розрахунок (не доплатив) 389354,00грн., що підтверджується рахунками-фактурами, видатковими та податковими накладними з квитанціями про прийняття контролюючим органом (Державною податковою службою).
          Суд не прийняв до уваги, що сторони Договору почали здійснювати облік постачань не суцільним порядком, а відповідно до виставлених постачальником ФОП Любін Р.Г. рахунків-фактур на передплату. Після укладення Договору від 02.01.2020 і на час розгляду спору у суді ФОП Любін Р.Г. здійснив поставку продукції на користь ТОВ «ГПЛ» відповідно до видаткових накладних по 20 рахункам. Фактична сума основної заборгованості, яка була зазначена ТОВ «ГПЛ» у первісному позові, є меншою на 389354,00грн. і це ясно видно з наведених таблиць.
Надані видаткові накладні підписані лише ФОП Любіним Р.Г., тому що оригінали всіх фінансово-господарських документів, які завжди перебували за місцем здійснення господарської діяльності, за адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, 11, фактично були знищені пожежею, що підтверджується належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи, і ФОП Любін Р.Г., враховуючи судовий позов ТОВ «ГПЛ» та, на його думку, свідоме викривлення фактичних даних Позивачем у позові розумів про безперспективність намагань здійснити відновлення документів з цим контрагентом.
          12.2. Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що всупереч вимог ст. ст. 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України Товариство з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» не надало суду належних, допустимих та достовірних доказів того, що сторонами направлялись листи з підписаним спірним договором, та що саме цей договір дійсно підписаний Фізичною особи-підприємцем Любіним Романом Григоровичем та дійсно скріплений печаткою вказаного ФОПа саме у предвтавленій у справі редакції. До того ж, ФОП Любін Р.Г. заперечує факт отримання спірного договору саме у такій редакції, та сам факт підписання ним спірного договору у редакції, доданій ТОВ «ГПЛ» до позовної заяви та скріплення його печаткою, вважаючи такий договір підробленим.
          12.3. Суд розглянув справу в односторонньому порядку, не надав аргументації, що Позивачем не було доведено наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідного для притягнення до такого виду господарської відповідальності як відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій. 
          12.4. Судом не було прийнято до уваги лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України, у якому палата засвідчила форс-мажорні обставини у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Настання вищевказаних форс-мажорних обставин призвело до збоїв у виробництві готової продукції, її реалізації, транспортуванні при продовженні функціонування підприємства, а також, як наслідок, значного дефіциту грошових коштів, скорочення фінансових надходжень за виконання обов`язків за чинними контрактами.
          12.5. Щодо додаткового рішення, Скаржник зазначив:
- судом не було належним чином проінформовано ФОП Любіна Р.Г. та його представників про час й дату засідання для ухвалення додаткового рішення, а відповідно сторона не мала можливості підготувати клопотання про зменшення таких витрат та з`явитися у судове засідання;
- зазначені години витраченого часу адвокатами на складання процесуальних документів, а також на участь в судових засіданнях є значно завищеними та не підтверджуються жодним належними доказами, що також повинен був врахувати суд при ухваленні додаткового рішення;
          - Позивачем за первісним позовом при поданні позовної заяви не було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що також позбавило можливості ФОП Любіна Р.Г. подати клопотання про зменшення розміру таких витрат.
          12.6. Крім того, Скаржником були подані клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (вх.№11535) та клопотання про призначення судово-технічної експертизи (вх.№11538) для дослідження договору поставки № 020120/6 від 02.01.2020.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача за первісним позовом (Відповідача за зустрічним позовом):
           13. Товариством з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” надано відзив на апеляційну скаргу, яким останнє просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Любіна Романа Григоворича  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 та Додаткове рішення від 06.09.2023 р. у справі № 922/1856/23 без змін, з таких підстав:
          13.1. Позиція Скаржника не підтверджена належними первинними документами з постачання товару, і останнім не було надано доказів звернення до Позивача з метою їх відновлення. При цьому, Апелянтом не було надано ані виписок банку, ані руху коштів на власних рахунках, ані платіжних доручень щодо здійснення сплати за товар, що  унеможливило встановлення наявності заборгованості у розмірі заявлених зустрічних вимог за накладними, на які посилається Скаржник.  
          13.2. Апелянтом неодноразово та протягом значного проміжку часу було отримано передоплати за поставку Товару у повному обсязі та здійснено поставку Товару у частковому обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Позивач не мав і не має інформації про наявність у Апелянта іншої редакції Договору поставки, ніж тієї, що начвна у матеріалах справи. При цьому, Скаржник  просить  про стягнення заборгованості за цим же договором, хоча і заявляє про його непідписання,  недійсність, тощо, але не надає ані доказів іншої редакції, ані висуває вимог щодо його недійсності.  
13.3. Апелянт не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, адже ним не доведено, що таке порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин. На час настання кінцевого строку для виконання обов`язку з поставки товару за кожною Специфікацією на Апелянта не поширювалися форс-мажорні обставини.
13.4.  Чинним процесуальним законодавством визначено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат, апелянтом ні після отримання Заяви про розподіл судових витрат, ні під час судового засідання з розгляду вказаної заяви не було доведено неспівмірність витрат, заявлених Позивачем.          
13.5. Апелянту було запропоновано відшкодувати лише 50 % від суми витрат на професійну правничу допомогу стягнутих з Апелянта відповідно до додаткових рішень суду у зазначених судових справах, але він проігнорував надіслані мирові угоди, чим висловив своє небажання у врегулюванні спору.
14. 25.10.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”, м. Полтава надійшли заперечення на клопотання про призначення експертиз.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
15. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В., Медуниця О.Є.
16. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №922/1856/23, а також запропоновано учасникам справи в строк до  25.10.2023 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України та викласти свої міркування щодо заявлених Скаржником клопотань про призначення у справі почеркознавчої та судово-технічної експертиз.
Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі №922/1856/23 була направлена на поштові та електронні адреси учасників, наявні в матеріалах справи. Окрім того, ухвала суду була доставлена в електронні кабінети представників в системі «Електронний суд».
17. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотань Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків про призначення у справі №922/1856/23 почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи та призначено розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) на "22" листопада 2023 р. о 14:00.
18. Враховуючи викладене в п.п.15-16 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Медуниця О.Є. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
19. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.
20. У судовому засіданні 22.11.2023 представник Скаржника підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та надав додаткові пояснення на запитання суду. 
Представники Позивача за первісним позовом також з`явився у судове засідання 22.11.2023, проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та надали відповіді на запитання суду.
22.11.2023  судовою колегією було оголошено перерву до 23.11.2023 для проведення судових дебатів та проголошення рішення.
21. 22.11.2023 через Електронний суд до апеляційного суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”, м. Полтава було подано клопотання про долучення до справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, в якій просив долучити вказаний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 92500,00грн. (без врахування участі у судових засіданнях та подання інших процесуальних документів), які Товариство з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи № 922/1856/23 у Східному апеляційному господарському суді.
22. 23.11.2023 через Електронний суд до апеляційного суду представником Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”, м. Полтава було подано клопотання про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат після ухвалення рішення суду.
23. У судовому засіданні 23.11.2023 під час судових дебатів уповноважений представник Відповідача просив оскаржуване рішення від 25.08.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом - задовольнити в повному обсязі.   Також, просив скасувати додаткове рішення від 06.09.2023 року у справі №922/1856/23 та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
Представник Позивача за первісним позовом під час судових дебатів просив залишити означені рішення суду без змін.
24. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній доказами, і суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
25. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 02.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” (далі - Покупець, Позивач) та фізичною особою – підприємцем Любіним Романом Григоровичем (далі - Постачальник, Відповідач) було укладено договір поставки № 020120/6 (далі – Договір), за умовами п.1.1. якого погодили, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує авторідини, загальна кількість, номенклатура, вимоги до якості, одиниці виміру, ціна за одиницю та загальна вартість яких визначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (надалі іменується «товар»).
Вказаний договір має підписи та печатки сторін.
26. У п. 6.1. Договору сторони визначили, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, та діє до 31.12.2021 року, а в частині оплати – до повного виконання зобов`язань по даному договору. У випадку відсутності заяв сторін про розірвання договору не пізніше ніж за 1 (один) місяць до моменту закінчення строку, встановленого в цьому пункті договору, договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.
Відповідно по п. 6.2. закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за даним договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
27. Відповідно до пункту 1.4. Договору Покупець набуває право власності на товар і несе ризик випадкової загибелі (псування товару та інше) з моменту отримання товару згідно видаткової накладної за місцем передачі товару.
28. У відповідності із пунктом 2.1. Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцеві товар разом із усіма його при належностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України.
29. Відповідно до пункту 2.2 Договору товар Покупцеві відпускається після зарахування грошових коштів на поточний рахунок, постачається покупцеві автотранспортом постачальника у будь-який день, починаючи з дня згідно пункту 3.1. 
Відповідно до пункту 3.1. Договору, покупець здійснює попередню оплату товару у розмірі 100% від його вартості після отримання узгодженого рахунку – фактури. З моменту оплати погодженого замовлення, виставленого рахунку на узгоджену партію товару ціна є фіксованою і зміні не підлягає.
30. Пунктом 2.4. Договору сторони визначили, що постачальник зобов`язаний доставити продукцію протягом 45 днів з моменту оплати погодженого замовлення. Доставка товару може здійснюватись як за рахунок постачальника так і за рахунок Покупця за попередньою домовленістю стосовно кожної партії.
31. Пунктом 3.2. Договору погоджено, що оплата товарів Покупцем здійснюється за загальною ціною товару шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника.
32. Як вбачається з матеріалів справи, у межах правовідносин за  Договором  сторонами було узгоджено (підписано та скріплено печатками):
- специфікацію № 1 від 22.07.2021 року (за рахунком – фактурою № СФ-0000326 до Договору поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року), на суму 1840373,72грн. Умови поставки: DDP склад покупця м. Полтава, вул. Половки, 70б. Поставка товару за специфікацією у термін до 20.08.2021 року. Умови оплати: оплата за специфікацією до 23.07.2021 року;
- специфікацію № 2 від 22.07.2021 року (до Договору поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року) на суму 2940344,78грн. Умови поставки: DDP склад покупця м. Бориспіль, вул. Запорізька, 38а, або DDP склад покупця м. Полтава, вул. Половки, 70б за письмовою заявкою покупця на окремі партії. Поставка товару за специфікацією згідно графіку: 1) поставка на суму 1500000,00грн. до 31.08.2021 року; 2) поставка повного об`єму за специфікацією до 31.09.2021 року. Умови оплати: оплата за специфікацією до 30.07.2021 року;
- специфікацію № 3 від 13.08.2021 року (до Договору поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року) на суму 1602400,32грн. Умови поставки: DDP склад покупця м. Бориспіль, вул. Запорізька, 38а, або DDP склад покупця м. Полтава, вул. Половки, 70б за письмовою заявкою покупця на окремі партії. Поставка товару за специфікацією згідно графіку: 1) поставка на суму 1300000,00грн. до 10.09.2021 року при умові наявності погоджених макетів та комплектацій; 2) поставка повного об`єму за специфікацією до 24.09.2021 року при умові наявності погоджених макетів та комплектацій. Умови оплати: оплата за специфікацією: 1) оплата у сумі 1300000,00 грн. до 20.08.2021 року; 2) остаточний розрахунок у строк 3 банківські дні від дати поставки повного об`єму за специфікацією.
33. Позивачем на виконання умов договору було здійснено наступні оплати, а саме відповідно до платіжних доручень:
- від 23.07.2021 року № 1802 на суму 1 840 373,72 грн. (призначення платежу оплата за авто хімію згідно рахунку № СФ-0000326 від 13.07.2021 року, специфікація № 1 від 22.07.2021 року);
- від 30.07.2021 року № 1816 на суму 2 940 344,78 грн. (призначення платежу оплата за антифриз згідно рах. № СФ-0000327 від 13.07.2021 року, специфікація № 2 від 22.07.2021 року, дог. № 020120/6 від 02.01.2020 року);
- від 25.08.2021 року № 3869 на суму 1 300 000,00 грн. (призначення платежу оплата за антифриз та ОР згідно рах. № СФ-0000405 від 19.08.2021 року, специфікація № 3 від 13.08.2021 року, дог. № 020120/6 від 02.01.2020 року).
Загальна сума за розрахунком Позивача складає суму розмірі 6080718,50грн.
34. За твердженнями Позивача та наданими ним доказами на виконання умов Договору Відповідачем було поставлено товар;
34.1. за специфікацією № 1 відповідно до видаткових накладних:
- № РН-0000486 від 05.08.2021 року на суму 186 120,05 грн.;
- № РН-0000493 від 10.08.2021 року на суму 96 419,90 грн.;
- № РН-0000495 від 11.08.2021 року на суму 198 282,96 грн.;
- № РН-0000496 від 12.08.2021 року на суму 143 617,70 грн.;
- № РН-0000512 від 17.08.2021 року на суму 156 372,96 грн.;
- № РН-0000517 від 18.08.2021 року на суму 156 145,44 грн.;
- № РН-0000528 від 19.08.2021 року на суму 115 466,60 грн.;
- № РН-0000554 від 30.08.2021 року на суму 115 624,18 грн.;
- № РН-0000555 від 30.08.2021 року на суму 149 819,94 грн.;
- № РН-0000562 від 31.08.2021 року на суму 43 990,56 грн.;
- № РН-0000565 від 01.09.2021 року на суму 161 298,72 грн.;
- № РН-0000568 від 02.09.2021 року на суму 228 225,88 грн.;
- № РН-0000597 від 10.09.2021 року на суму 56 396,09 грн.;
- № РН-0000948 від 06.12.2021 року на суму 21 657,60 грн.
За розрахунком Позивача утворилась дебіторська заборгованість у розмірі 10935,14грн.
34.2. За специфікацією № 2 відповідно до видаткових накладних:
- № РН-0000497 від 12.08.2021 року на суму 58 850,40 грн.;
- № РН-0000513 від 17.08.2021 року на суму 45 096,07 грн.;
- № РН-0000518 від 18.08.2021 року на суму 89 762,11 грн.;
- № РН-0000529 від 19.08.2021 року на суму 58 994,36 грн.;
- № РН-0000556 від 30.08.2021 року на суму 100 265,32 грн.;
- № РН-0000563 від 31.08.2021 року на суму 248 478,60 грн.;
- № РН-0000567 від 02.09.2021 року на суму 147 730,04 грн.;
- № РН-0000598 від 10.09.2021 року на суму 350 905,57 грн.;
- № РН-0001006 від 20.12.2021 року на суму 105 357,60 грн.;
- № РН-0001005 від 20.12.2021 року на суму 385 443,94 грн.;
- № РН-0000953 від 07.12.2021 року на суму 38 374,56 грн.;
- № РН-0000949 від 06.12.2021 року на суму 369 192,71 грн.;
- № РН-0000942 від 02.12.2021 року на суму 394 850,40 грн.;
- № РН-0000106 від 17.02.2022 року на суму 445 226,40 грн.;
- № РН-0000117 від 22.02.2022 року на суму 64 862,09 грн.
За розрахунком Позивача утворилась дебіторська заборгованість у розмірі 36954,61грн.
34.3. За специфікацією № 3 відповідно до видаткових накладних:
- № РН-0000599 від 10.09.2021 року на суму 18 996,84 грн.;
- № РН-0000764 від 21.10.2021 року на суму 500 037,12 грн.;
- № РН-0000954 від 07.12.2021 року на суму 260 812,80 грн.;
- № РН-0001009 від 20.12.2021 року на суму 2 980,80 грн.
За розрахунком Позивача утворилась дебіторська заборгованість у розмірі 517172,44грн.
Оскільки Відповідачем в порушення умов договору не було здійснено поставку товару, що за розрахунком позивача складає за загальну суму 565062,19грн. Позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
35. До місцевого суду 29.08.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” через канцелярію (електронний суд) надійшли заяви (вх. № 23108/23) та (вх. № 23125/23)  про розподіл судових витрат та 31.08.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” через канцелярію ("Укрпошта") надійшла заява (вх. № 23397/23) про розподіл судових витрат.
У зазначених заявах (вх. № 23108/23 від 29.08.2023 року електронний суд), (вх. № 23125/23 від 29.08.2023 року електронний суд) та (вх. № 23397/23 від 31.098.2023 року "Укрпошта") про розподіл судових витрат, Товариство з обмеженою відповідальністю “ГПЛ”, просило ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» грошові кошти у сумі 599285,81 грн. у якості компенсації понесених Позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Місцевим судом було враховано, що подані Позивачем заяви є однаковими за своїм змістом, отже їх було прийнято до розгляду як одну заяву про розподіл судових витрат подану 29.08.2023 року за вх. № 23108.
36. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, що регулюють відносини з поставки, купівлі-продажу та загальних положень зобов`язального права.

VІ. Оцінка апеляційного суду:
37. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.
38. Суть апеляційного перегляду полягає у оцінки заперечень Апелянта проти обґрунтованості рішення місцевого суду про часткове задоволення первісного позову та повне відхилення зустрічного позову з підстав неповного з`ясування обставин справи, яке, на думку Скаржника, полягає (зводиться до) в наступному: неврахування судом наданих на підтвердження зустрічного позову доказів, з яких вбачається наявність між сторонами правовідносин з постачання товарів у межах договору поставки №020120/6 від 02.01.2020 за рахунками-фактурами, видатковими накладними та платіжними документами (ще до вказаних  у первісному позові поставок за Специфікаціями №1, №2, №3), внаслідок яких утворилась заборгованість Відповідача за зустрічним позовом з оплати товару у сумі 389354,00грн.(1); не надання первісним Позивачем доказів листування щодо укладання договору №020120/6 від 02.01.2020 та його дійсне укладання Постачальником саме у представленій у матеріалах справи редакції, тоді як Відповідач за первісним позовом заперечує факт підписання спірних договорів (2); недоведеність Позивачем наявності всіх елементів складу правопорушення, необхідного для притягнення до відповідальності у вигляді відшкодування збитків та стягнення штрафів – тоді як суд не вказав жодного аргументу в обґрунтування нарахування збитків (3); неврахування судом форс-мажорних обставин, зумовлених військовими діями, зо призвели до збоїв у виробництві продукції, її транспортування та реалізації (4).
38.1. Крім того, Апелянтом оскаржується і додаткове рішення про часткове задоволення заяви первісного Позивача про розподіл судових витрат шляхом стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу з таких підстав: неналежності повідомлення (несвоєчасності) представника про розгляд судом питання щодо розподілу витрат; значного завищення зазначених адвокатами годин витраченого часу та не підтвердження належними доказами і необхідність зменшення розміру витрат та ненадання первісним Позивачем орієнтовного розрахунку таких витрат разом із позовною заявою.
38.2. Оскільки за змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України питання розподілу судових витрат, у тому числі, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, узалежнено від результатів розгляду справи по суті, остільки судова колегія вважає за необхідне насамперед надати оцінку аргументам скарги стосовно основного оскаржуваного рішення.
39. В контексті визначених у п. 37 цієї постанови обов`язкових умов для задоовлення позовних вимог, колегія апеляційного суду зазначає: 
39.1. Наявність у заявника зустрічного позову права на стягнення грошових коштів у сумі 389354,00грн. та, відповідно, порушення з боку ТОВ «ГПЛ» відповідного грошового зобов`язання саме у межах договору поставки №020120/6 від 02.01.2020 (цим обґрунтувалась зустрічність відповідних вимог) ґрунтується на співставленні ФОП Любіним Р.Г. відомостей власного бухгалтерського обліку правовідносин з поставки і оплати товарів, які не стосуються представлених Специфікації №1 від 22.07.2021, №2 від 22.07.2021 і №3 від 13.08.2021 та взагалі не можуть ідентифікуватися як такі, що пов`язані із розглядуваними правовідносинами.
39.2. Апеляційний суд, погоджуючись із правовою оцінкою, наданою місцевим судом вказаним документам (яка не була спростована за змістом апеляційної скарги) щодо відсутності підписів Покупця на представлених видаткових накладних, доказів звернення Постачальника  щодо відновлення такої документації  та її знищення взагалі (адже з представленого Експертного висновку від 20.07.2022 – а.с. 131-195 т.1 – вбачається руйнування нежитлових приміщень за адресою м. Харків, вул. Єнакієвська, 11, тоді як за реквізитами Постачальника, вказаними у договорі поставки і у доданих до первісного позову видаткових накладних, адресою Відповідача вказана вул.Лебединська, б.3, кВ.128 у м. Харкові), вважає за необхідне додатково наголосити на наступному:
- платіжні доручення №955 від 17.03.2020 (а.с. 25 зворотна сторона т.4), №756 від 03.02.2020 (а.с.28 т.4.), №1017 від 03.04.2020 (а.с. 33 т.4), №871 від 21.02.2020 (а.с. 41 т.4), №46 від 25.07.2020 (а.с. 41 зворотна сторона т.4), №916 від 02.03.2020 (а.с. 42 т.4), №946 від 11.03.2020 (а.с. 96 т.4) – деякі з них надані Відповідачем у декількох примірниках – містять посилання на договір №091918 від 09.10.2018, що разом із ідентифікованими самим постачальником до таких питань документів рахунками-фактури та відповідними додатковими накладними (в яких згадується рахунок-фактура) дають підстави для висновку, що вказані документи (та виписки з банку та за бухгалтерським рахунком, які їх відображають) не мають відношення до розглядуваних правовідносин за договором поставки №020120/6 від 02.01.2020;
- платіжна інструкція №1817 від 21.10.2020 (а.с. 38 зворотна сторона т.4), №1938 від 17.11.2020 (а.с. 44 зворотна сторона т.4), №2640 від 10.03.2021 (а.с. 93 зворотна сторона т.4), містять призначення платежу «оплата за кришечку», тоді як за змістом п.1.1. договору №020120/6 від 02.01.2020 предметом поставки визначені «авторідини», параметри якої (поставки) визначатимуться у специфікаціях, зумовлюють висновок про те, що такі платіжні інструкції та пов`язані із ними рахунки – фактури і видаткові накладні не мають відношення до розглядуваного договору поставки, на якому ґрунтуються первісні і зустрічні позовні вимоги;
- своєю чергою, решта наданих платіжних документів або містять лише посилання на рахунки-фактури, які своєю чергою не містять посилання ані на розглядуваний договір, ані не узгоджуються із наявними у матеріалах справи специфікаціях №1, №2 і №3 (а.с. 16-18 т.1), або враховані Позивачем при розрахунку позовних вимог (у такому випадку належний зв`язок із підставами позову підтверджується наявністю узгоджених між собою посилань за "ланцюгом": у специфікаціях на договір, у платіжних документах – на рахунок та специфікацію, у видаткових накладних – на рахунок-фактуру).
39.3. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів наявності у первісного Позивача перед Відповідачем прострочених зустрічних грошових зобов`язань у розмір 389354,00грн. (чи будь-якому іншому) саме за договором №020120/6 від 02.01.2020, що зумовлює правильність висновку про відмову у задоволені зустрічного позову та відхилення аргументу (1) Скаржника.
40. Відносно решти аргументів Апелянта, колегія суду вважає за необхідне відмітити, що Скаржник за змістом апеляційної скарги лише повторює свої доводи, які були висловлені під час провадження у суді першої інстанції та набули детальної правової оцінки, існування  та сутність якої Апелянт ігнорує та не намагається спростувати, вказавши конкретно у чому полягає її (оцінка) неправомірність чи невідповідність фактичним обставинам справи.
40.1. Факт укладання між сторонами у формі єдиного документу договору поставки №020120/6 від 02.01.2020 у відповідності до ч.ч. 1,2 ст.207 Цивільного кодексу України зумовлює безпідставність узалежнення такого факту від наявності попереднього листування, яке б опосередковувало б оферту та акцепт. Означений факт укладання не тільки узгоджується із покладеними в основу первісного та зустрічного позову підставами у вигляді порушення контрагентом такого договору (що передбачає його існування, а отже і застосування до тверджень протилежного Скаржником принципу «заборони суперечливої поведінки»), але й підтверджується представленими у матеріалах справи доказами виконання цього договору (платіжні документи, рахунки – фактури, видаткові накладні та листування щодо виконання зобов`язань сторін), достовірність і належність яких (доказів) Скаржником сумніву не піддавалась. Апеляційний суд відмічає, що зміст застосованих під час розгляду цього спору положень договору Відповідачем за змістом відзиву від 09.06.2023 (а.с. 125-127 т.1) не спростовувався, а підтверджувався та у подальшому будь-яких доказів укладання цього договору в іншій редакції не надано. Визначена ст.204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності такого договору належними у розумінні ст 215 цього Кодексу Скаржником не спростована. 
40.2. За первісним позовом ТОВ «ГПЛ» не висувало, а суд в оскаржуваному рішенні не задовольняв вимоги про стягнення збитків/шкоди  (упущеної вигоди – відповідні аргументи з цього приводу Апелянта (з посиланням на відповідні правові позиції Верховного Суду) взагалі не мають відношення до предмету судового розгляду.
40.3. Згадувані Скаржником форс-мажорні обставини за хронологією виникнення (після прострочення поставки товару та навіть після трансформації зобов`язання з поставки у зобов`язання грошове – з повернення попередньої оплати) не мають відношення (навіть у разі припущення ймовірності їх впливу на спірні зобов`язання зі сплати грошових коштів зважаючи на співвідношення спеціального припису ст.625 Цивільного кодексу України по відношенню до ст.617 цього Кодексу) до обставин порушення зобов`язань постачальника за договором №020120/6 від 02.01.2020, на що справедливо вказується у відзиві на апеляційну скаргу.
41. Втім, відхилення доказово та юридично неспроможних доводів апеляційної скарги за змістом ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України не обмежує обсяг апеляційного перегляду у разі встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права.
          42. Як вбачається із змісту позовної заяви, структура вимог первісного Позивача включає у собі такі складові: повернення попередньої оплати (1), штраф (2), 24% річних за користування попередньою оплатою (3) та інфляційна індексація (4).
          42.1. Щодо повернення попередньої оплати (1):
- як правильно визначено місцевим судом, за змістом ч.ч.1,2 ст. 693 Цивільного кодексу України, яка регламентує відповідний спосіб судового захисту, правомірність висування та задоволення вимоги покупця про повернення попередньої оплати передбачає доведеність наступної сукупності умов: здійснення попередньої оплати поставки покупцем; визначеність строку поставки товару продавцем та прострочення ним такого обов`язку з доставки продукції; висування покупцем вимоги про повернення попередньої оплати, яка (вимога) трансформує грошове зобов`язання продавця з поставки товару у альтернативне грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати;
- з наявних матеріалів справи вбачається доведе Позивачем означеної сукупності умов , адже: здійснення попередньої оплати підтверджено платіжними дорученнями (а.с.а.с.19-21 т.1); строк виконання обов`язку з доставки продукції згідно п.2.4 Договору №020120/6 від 02.01.2020  становить 45 днів з моменту оплати замовлення, зважаючи на що прострочення поставки за специфікацією №1 починається з 07.09.2021, за специфікацією №2 – з 14.04.2021 та специфікацією №3 – з 10.10.2021; зі змісту наданих листів №1484 від 17.11.2021 та №1497 від 19.11.2017 з доказами їх посилання (а.с. 183-186 т.2) вбачається, що Позивач продовжив очікування на прострочену поставку до 10.12.2021, визнавши наслідком невиконання продавцем обов`язку з доставки до вказаної дати необхідність повернення попередньої оплати, з урахуванням процентів річних за користування нею, штрафу та інфляційної індексації;
- отже, первісне зобов`язання з поставки товару відносно непоставленого товару згідно приписів ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України трансформувалось для Відповідача за первісним позовом у грошове зобов`язання з повернення відповідної суми попередньої оплати 11.12.2021 – момент прострочення відповідного грошового зобов`язання. 
- як було правильно встановлено місцевим судом за співвідношенням обсягу здійсненої Покупцем попередньої оплати та вартості частково поставленого йому товару, позовні вимоги щодо попередньої оплати у розмірі 565062,19грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
42.2.  Щодо штрафу(2):
- право на нарахування такого штрафу за змістом п.2 цього Договору поставки виникає у Покупця у разі прострочення визначеного у п.2.4.Договору 45-денного строку з моменту оплати більше, ніж на 5 днів: тобто відносно простроченої поставки за специфікацією №1 – з 12.09.2021, відносно простроченої поставки за специфікацією №2 – з 19.09.2021 та відносно простроченої поставки за специфікацією №3 – з 15.10.2021;
– розмір штрафу сторонами вказан як 10% від суми Договору, однак така категорія за умовами укладеного Договору сторонами визначена не була, зважаючи на що місцевим судом штраф було розраховано як 10% від загальної суми специфікацій, але один раз як за єдине порушення і визначено у сумі 608071,85грн. (10% від обсягу здійсненої Позивачем попередньої оплати).
42.2.1. За висновком судової колегії запропоноване місцевим судом тлумачення не відповідає умовам договору (адже п.4.2 Договору відсилає до п.2.4., яка передбачає доставку товару Відповідачем партіями, що зумовлює висновок про наявність кожного окремого/самостійного порушення як підстави для нарахування штрафу у разі недотримання строку поставки за кожною специфікацією) та приписами діючого законодавства (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України визначає базою для нарахування штрафу обсяг невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання). 
42.2.2. Дійсно, ч.4 ст.231 Господарського кодексу України допускає можливість визначення розміру штрафних санкції у відсотковому відношені до суми зобов`язання незалежно відступлення його виконання, однак за умов невизначеності сторонами конкретної суми договору як бази для визначення розміру штрафу або алгоритму її коректного встановлення зумовлений запропонованим тлумаченням місцевого суду підхід фактично передбачав би:
· Включення до бази нарахування штрафу не тільки вартості належно виконаних (гіпотетично, адже розуміння/тлумачення умов договору має бути логічним та несуперечливим) специфікацій, що передували факту прострочення поставок, але й вартості узгоджених специфікацій, строк поставки по яким навіть ще не настав;
· Остаточну невизначеність обсягу бази нарахування штрафу відносно певного/конкретного порушення з поставки у перебігу триваючого строку дії договору, адже у світлі умов п.6.1. Договору про автоматичну пролонгацію його строку на кожний наступний календарний рік (за відсутності заяв про розірвання) зберігатиметься вірогідність укладання нових специфікації, вартість яких у такому тлумаченні також мала б збільшувати базу нарахування штрафу.
42.2.3. З урахуванням висловлених вище застережень, апеляційний суд вважає, що вимогам правової визначеності, а також справедливості та розумності відповідає визначення порядку встановлення розміру штрафу за правилом ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України 10 % від вартості непоставленого або поставленого з простроченням понад 5 днів товару, і за специфікацію №1 така база нарахування становить (за розрахунком/відомостями позивача та представленими видатковими накладними) 32592,74грн., а штраф відповідно 3259,27грн.; за специфікацією №2  база нарахування становить 1840262,31грн., а щтраф - 184026,23грн.; за специфікацією №3 база нарахування становить 1281003,16грн., а штраф – 128100,32грн.
42.2.4. Таким чином, загальний розмір штрафу застосовного 10% у спірних правовідносинах правомірно міг би бути заявлений у сумі 315385,82грн. Водночас, за змістом переглядуваного рішення вбачається, що місцевим судом із наведенням обґрунтування було застосовано дискреційне повноваження, передбачене ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, зі зменшення розміру штрафу на 7,1%. Наразі, ані обсяг такого зменшення, ані саме застосування відповідного дискреційного повноваження у апеляційному порядку не оскаржується, а колегія апеляційного суду не вбачає підстав для ревізії відповідного висновку місцевого суду. Отже, обсяг належного до стягнення штрафу (з урахуванням визначеної апеляційним судом суми та вказаного місцевим судом проценту зменшення) становить 292993,43грн., а рішення в частині стягнення штрафу понад цієї суми підлягає скасуванню з подальшою відмовою у його стягнені (відносно 271905, 32грн).
          42.3.  Щодо 24% річних за користування попередньою оплатою:
          - відповідне положення п.4.2. Договору, що встановлює право нарахувати такі відсотки, відповідає приписам ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України, і такі відсотки є процентами за ст.536 цього Кодексу, а не ст.625 Цивільного кодексу України, як помилково кваліфіковано місцевим судом;
          - за змістом п.4.2. Договору та загального правила, встановленого ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України базою для нарахування стягуваних 24% річних є попередня оплата, що відповідає вартості непоставленого або не своєчасно поставленого товару, а строк нарахування визначається моментом прострочення поставки і закінчується датою поставки або повернення попередньої оплати (але з урахуванням принципу диспозитивності не може перевищувати визначений Позивачем проміжок часу у розрахунку вимог).
- втім, означена помилка у правовій кваліфікації не вплинула на належність наведеного місцевим судом розрахунку суми 24% і позовні вимоги у цій частині в розмірі 350958, 74грн. визначено вірно.
42.4.  Щодо інфляційної індексації (4):
- безпосередньо положення ст.693 Цивільного кодексу України не визначають спеціальних правил нарахування інфляційної індексації – відповідні приписи містяться у ч.2 ст.625 цього Кодексу та передбачають можливість нарахування відповідної складової стягнення виключно за період прострочення виконання грошового зобов`язання;
- тобто, на відміну від процентів річних за ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України (стягнення яких розглядалось вище), для яких законодавець передбачив можливість включення у період нарахування проміжку часу до моменту прострочення трансформованого у грошове первісного зобов`язання з постачання, інфляційна індексація може нараховуватися лише за період прострочення виконання вже трансформованого у грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати;
- як було встановлено апеляційним судом, момент такої трансформації і початком прострочення є 11.12.2021, тоді як база для індексації є сума попередньої оплати у розмірі 565062,19грн., а кінцем періоду індексації за розрахунком Позивача є березень 2023.
                    - беручи до уваги, що індекс інфляції формується за підсумком цілого місяця, належна до стягнення сума індексації на попередню оплату 565062,19грн. за розглядуваний період її прострочення січень 2022 – березень 2023 включно становить 171988,11грн.(565 062,19 x 1.30437023 - 565 062,19), тоді як рішення в частині стягнення інфляційної індексації понад цю суму підлягає скасуванню з подальшою відмовою у стягнення безпідставного нарахованих сум індексації у розмірі  89950,34грн.
43. З урахуванням викладеного вище загальна сума позовних вимог первісного Позивача, яка може бути правомірно задоволена, становить 1381002,47грн., та складається з 565062,19грн. попередньої оплати, 292993,43грн. штрафу, 350958,74грн. - 24% річних та 171988,11грн. інфляційної індексації. Це зумовлює безпідставність судового рішення в частині стягнення з Відповідача штрафу в сумі 271905,32грн. та інфляційної індексації в сумі 89950,34грн.
Означена належна до стягнення сума задоволених позовних вимог за змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначає підсумок, пропорційного до якого (порівняно із заявленими вимогами) розподіляються судові витрати, пов`язані із поданням та розглядом первісного позову (адже зустрічний позов відхилений правомірно, що зумовлює і віднесення на його заявника відповідних судових витрат), які будуть визнані обґрунтованими. 
44. Розглядаючи аргументи Скаржника відносно додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне:
44.1. Хоча Апелянт жодним чином не доводить стверджуваної ним обставини відкриття для його представника у Електронному кабінеті (далі – ЕК) доступу до ухвали Господарського суду Харківської області від 04.09.2023 про призначення до розгляду заяви ТОВ «ГПЛ» про розподіл судових витрат у судовому засіданні 06.09.2023 о 12:00 (а.с. 215-217 т.4), тим не менше встановлені обставини доставки означеної ухвали до ЕК адвоката Лихачова Р.Б. (а.с.226 т.4) 04.09.2023 о 22:26 у світлі приписів ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (щодо визначення дня отримання судового акту у разі його надсилання до ЕК після 17 години) та вимог ч.ч. 3 і 4 ст. 120 цього Кодексу (відносно завчасності вручення ухвали про виклик представника у порядку, передбаченому для вручення судових рішень, але не менше, ніж за 5 днів) дозволяють дійти висновку про слушність аргументу Скаржника щодо допущеного місцевим судом неналежного інформування про розгляд питання щодо розподілу судових витрат. 
44.2. Разом із тим, само по собі таке  неповідомлення заздалегідь не може мати наслідком відмови у задоволені заяви первісного Позивача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
          Крім того, колегія апеляційного суду вказує на внутрішню суперечливість у процесуальній позиції Скаржника, адже вимагаючи скасування рішення відносно задоволених вимог первісного позову та прийняття нового про відмову у їх задоволенні (що передбачало б і віднесення на первісного Позивача його судових витрат у порядку їх перерозподілу), Апелянт наголошує на необхідності зменшення розміру компенсації витрат первісного позову на професійну правничу допомогу.
При цьому, стверджуючи про завишеність судових витрат та маючи достатньо часу сформулювати свою позицію з цього  приводу, Відповідач за змістом апеляційної скарги не наводить жодного конкретного обґрунтування у чому пролягає вказана неналежність розрахунку розміру витрат.
44.3. Дійсно,  всупереч вимог п.9 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява ТОВ «ГПЛ» не містила обґрунтованого попереднього розрахунку розміру судових витрат, однак за змістом приписів ч.ч.1,2 ст.124 цього Кодексу вказана обставина може (але не обов`язково та імперативно має) бути підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Беручи до уваги, що такий орієнтовний розрахунок надійшов до справи 22.05.2023 (а.с. 108-109 т.1) та надісланий на адресу ФОП Любіна Р.Г. 19.05.2023 (а.с. 112 т.1), означена обставина жодною мірою не перешкоджала останньому до 06.09.2023 сформувати свою позицію відносно обґрунтованості використаної методології розрахунку та визначеної вартості послуг адвоката ТОВ «ГПЛ».
44.4. Зважаючи на вище викладені застереження та визначаючи обґрунтованість наведеного місцевим судом у додатковому рішенні мотивування та правової регламентації розподілу витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд, додатково до відхилення Господарського суду Харківської області пунктів 7,15-17, 19 за актом приймання-передачі надання послуг від 28.08.2023 (а.с. 206-208 т.4) вказує на:
- необґрунтованість п.4 акту (формування додатків до позовної заяви), оскільки відповідні дії мають повністю (зважаючи на вказаний витрачений час у 20 годин)  поглинатися п.3 акту;
- необґрунтованість п.6 акту (відрядження до м. Харків для безпосереднього подання позову ), оскільки процесуальне законодавство не тільки не визначає обов`язковість саме такого способу подання позову (можливе надсилання поштою або через ЕК) та необхідність вчинення кур`єрських за своєю сутністю функції саме адвокатом, але й у цілому відрядження не відносить до витрат на професійну правничу допомогу;
- необґрунтованість п.10 акту (складання клопотання про долучення додаткових доказів (а.с. 176-187 т.2), які за своїм змістом стосуються доведення обставини як порушень строків поставки товару, так і висування вимоги про трансформацію зобов`язання з поставки у зобов`язання з повернення попередньої оплати (безпосередньо входить до предмету доказування), є (поданням доказів) наслідком попереднього неналежного (недостатньо якісного) виконання адвокатом дій, що охоплюється п.п.1-3 акту прийняття-передачі наданих послуг. Наразі, усунення адвокатом недоліків власних дій з представництва інтересів Позивача не може мати наслідком збільшення розміру компенсаційних зобов`язань для Відповідача;
- необґрунтованість п.11 акту (заперечення на клопотання про призначення судових експертиз), адже відповідні заперечення адвокатом первісного позивача були долучені до матеріалів справи тільки 26.07.2023 (а.с. 28-33 т.3), тоді як у задоволені відповідних клопотань Відповідача за первісним позовом суд відмовив протокольною ухвалою ще від 19.07.2023 (а.с. 140-141 т.2). Отже, подальше складання і подання адвокатом Позивача документів із процесуальною позицією щодо вже вирішеного на той момент питання не може створювати для Відповідача обов`язку з компенсації витрат на таку правову послугу, яка вже очевидно втратила актуальність.
Таким чином, Позивачем безпідставно заявлені до відшкодування, а місцевим судом необґрунтовано враховано у додатковому рішенні 55000грн. (за п.п. 4,6,10,11 акту приймання-передачі наданих послуг від 28.08.2023р.).
44.5. Поряд із цим апеляційний суд погоджується із слушністю зауважень Апелянта щодо завищення визначених первісним позивачем витрат:
- за п.12 акту (заперечення на клопотання про заміну заходу забезпечення) – зважаючи на обсяг і зміст відповідного заперечення та способу її подання (через ЕК), колегія апеляційного суду вказує на очевидну неспівмірність витрат часу у 4 години – часткове повторення адвокатом Позивача змісту власного позову та заяви про забезпечення і обсяг змістовно «нових» аргументів менше ніж пів сторінки (відносно застави транспортних засобів) зумовлює визнання розумно обґрунтованим лише 1 години витрат часу та, відповідно, тільки 2500грн.;
- за п.9 акту (відзив на зустрічний позов) – як вбачається із змісту складеного адвокатом первісного позивача відзиву на зустрічний позов (а.с. 121-128 т.2), цей документ частково відтворює/дублює зміст поданої раніше відповіді на відзивна позовну заяву (а.с. 89-92 т.2), складання якої враховано вже у вартості професійної правничої допомоги за п.8 акту. Таким чином, у такий спосіб адвокат Позивача частково двічі за одну й ту саму правову послугу намагається отримати компенсацію і суд першої інстанції на це не звернув уваги. Отже, обґрунтованим за п.9 акту можна визнати тільки половину від вказаних витрат часу (5 з 10), та, відповідно, тільки 12500,00грн.
- за п.п. 18,20-24 (щодо участі адвокатів у судових засіданнях з розгляду справи у Господарському суду Харківської області) – колегія апеляційного суду, зважаючи на наявні у матеріалах справи протоколи судових засідань, відмічає, що за відомостями наявних у базі  "Діловодства спеціалізованого суду" протоколів судових засідань:
          · тривалість судового засідання 14.06.2023 становила проміжок часу 3 10:17 по 10:32 і відповідно склала 15 хвилин, а не 5 годин, як вказано в акті;
          · тривалість судового засідання 10.07.2023 становила проміжок часу з 12:32 по 12:52 (а.с. 118-120 т.2) і відповідно склала 20 хвилин, а не 5 годин, як вказано в акті;
          · тривалість судового засідання 19.07.2023 становила проміжок часу з 11:08 по 11:43 (а.с. 140-141 т.2) і відповідно склала 35 хвилин, а не 5 годин як вказано в акті;
          · загальна тривалість судового засідання 26.07.2023 становила проміжки часу з 12:50 по 13:28 (а.с. 17-19 т.3) та з 14:18 по 14:35 (а.с. 20-24 т.3), з 15:26 по 16:27 (а.с. 54-62 т.3), що у сукупності відповідає витратам загального часу близько 3,5 годин, а не 5 як вказано в акті;
          · тривалість часу з 13:33 по 16:08 (а.с. 2-7 т.4), що складає 2,5 годин, а не 8 годин як вказано в акті;
          · тривалість судового засідання 25.08.2023 становила проміжок часу з 10:05 по 12:01 (а.с. 116-119 т.4) і відповідно склала майже 2 години, а не 6 як вказано в акті.
          Таким чином, враховуючи, що засідання за вказаними у акті датами відбулися у різні дні, колегія апеляційного господарського суду вважає з урахуванням округлення кожного випадку неповної години до повної визнати обґрунтованими витрати робочого часу за п.п.18,20-24 акту прийняття-передачі наданих послуг від 28.08.2023 у загальному обсягу 10 годин, а не 34 години, та, відповідно визнає обґрунтованими витрати у сумі 25000грн.
          - з урахуванням висновку апеляційного суду щодо обґрунтованого розміру належних до задоволення позовних вимог щодо штрафу та інфляційної індексації, який впливає на загальний розмір задоволених вимог первісного позову, що виступає базою для нарахування гонорару успіху (п.4.3. договору про надання правової допомоги -10%), належна до розподілу складова за п.25 акту прийняття-передачі наданих послуг становить 138100,23грн.
          44.6. Зважаючи на викладені вище міркування та розрахунки апеляційного суду щодо обґрунтованої суми витрат на професійну правничу допомогу за актом (а.с. 206-208 т.4) загальна сума таких витрат у суді першої інстанції визначається у 295600,00грн., відносно якої у подальшому підягають застосування правила про пропорційний до результатів розгляду (п.43 цієї постанови) розподіл.
          45. За правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України, які визначають розподіл судових витрат пропорційно відношенню задоволених до заявлених майнових вимог, на Відповідача покладається обов`язок компенсувати витрати Позивача з оплати професійної правничої допомоги у розмірі  148686,39грн. (1381002,47х295600:2745539,21), аналогічно внаслідок перерозподілу розмір компенсації витрат зі сплати судового збору за подання первісного позову становить 20715,04грн. 
Своєю чергою, витрати Відповідача за зустрічним позовом правильно віднесені місцевим судом на рахунок ФОП Любін Р.Г. і перерозподілу в апеляційному порядку не підлягають.          
          46. Вказаний у п. 43 цієї постанови результат апеляційного перегляду зумовлює часткове задоволення апеляційних вимог щодо рішення в частині первісного позову та додаткового рішення, зважаючи на що витрати Скаржника зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги частково покладаються на первісного Позивача – у сумі 6513,40грн.
47.  З приводу заяв адвокатів Позивача (вказані у п.п.21, 22 цієї постанови) щодо витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із представництвом інтересів  Позивача у перебігу апеляційного провадження судова колегія зазначає, що орієнтовний розрахунок таких вимог мав бути викладений у першій процесуальній заяві - у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача, чого здійснено не було. У відповідності до   ч.ч. 1,2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України означена обставина зумовляє право суду відмовити у відшкодуванні таких витрат та усуває у подальшому вирішення питання про розгляду обгрунтованості доказів таких витрат шляхом ухвалення додаткової постанови, адже питання про їх розподіл вже вирішено - шляхом віднесення не рахунок Позивача. 
Наразі, інших у розумінні ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судових витрат на етапі апеляційного провадження сторонам за змістом перших процесуальних документів (апеляційна скарга та відзив на неї відповідно) не заявлялось, що усуває у порядку ч.1 ст.124 цього Кодексу необхідність вирішення питання про їх розподіл.
48. Оскільки за наслідком перерозподілу судових витрат у суді першої інстанції та розподілу судових витрат за підсумками апеляційного перегляду мають зустрічні обов`язки з відшкодування судового збору (п.п.45 і 46 цієї постанови), апеляційний господарський суд, керуючись ч.11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначає остаточно належну до сплати різницю на користь первісного позивача у розмірі 14201,64грн. (20715,04-6513,4)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 123, 124, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:
           1. Апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків,на рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) у справі №922/1856/23 задовольнити частково.
           2. Рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) у справі №922/1856/23 скасувати в частині стягнення штрафу у розмірі 271905,32грн. та в частині інфляційної індексації у розмірі 89950,34грн. за Договором поставки № 020120/6 від 02.01.2020 року з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича, м. Харків та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволені таких вимог.
3. Викласти абзац 2 резолютивної частини рішення від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) у справі №922/1856/23 в наступній редакції:
«Стягнути з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” (36034, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Половки, буд. 70б, ЄДРПОУ 33190684) суму заборгованості з повернення передоплати у розмірі 565062,19 грн., штрафу у сумі 292993,43грн., 24 % річних у розмірі 350958,74грн., інфляційної індексації у розмірі 171988,11грн. та судовий збір у розмірі 14201,64 грн.».
4. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2023 (повний текст підписано 04.09.2023) у справі №922/1856/23 залишити без змін.
           5. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) у справі №922/1856/23 скасувати в частині стягнення з з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 163496,74грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у стягненні витрат в зазначеній частині.
           6. Викласти абзац 2 резолютивної частини додаткового рішення від 06.09.2023 (повний текст підписано 11.09.2023) у справі №922/1856/23 в наступній редакції:
          «Стягнути з Фізичної особи – підприємця Любіна Романа Григоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” (36034, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Половки, буд. 70б, ЄДРПОУ 33190684) грошові кошти у сумі 148686,39грн. у якості компенсації понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
7. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2023.
Головуючий, суддя-доповідач:                                                             Д.О. Попков

Судді:                                                                                                          О.В. Стойка

                                                                                                                    О.Є. Медуниця