УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/149/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський  О.М. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        22 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №278/149/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Збаражського О.М. в смт.Черняхові,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просила стягувати на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, на час перебування її у відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення сином трирічного віку, починаючи з дня подання позову.
Позов обґрунтувала тим, що в червні 2021 року між сторонами зареєстрований шлюб, від якого у листопаді 2021 року народився син ОСОБА_4 . Після народження дитини у неї із відповідачем склалися різні погляди на сімейні стосунки та виховання дитини, а тому вона стала проживати із своїми батьками і сином ОСОБА_5 у квартирі її батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 . Вона працює у ППФ «Санітас» з 2021 року на посаді асистента фармацевта аптеки №8, але з лютого 2022 року по 28 листопада 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином віку трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на її утримання не надає. ОСОБА_2 здоровий та працездатний, працює в Україні, а тому здатний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином віку трьох років у заявленому нею розмірі. 

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісяця, починаючи з 06 січня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору та допущено негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд не перевірив наявності правових підстав для стягнення аліментів, визначених у СК України, оскільки вважав, що позивач має статус дружини. Заочним же рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2022 року в справі 295/8798/22 шлюб між сторонами розірваний. Скаржник наполягає на тому, що позивач разом із розірванням шлюбу втратила право на стягнення аліментів на своє утримання, саме як дружина. Суд неправильно витлумачив право ОСОБА_1 на утримання у разі розірвання шлюбу, оскільки за положеннями ст.76 СК України така вимога має бути пред`явлена одночасно із вимогою про розірвання шлюбу, але цього здійснено не було. Крім того, суд не врахував тієї обставини, що він належно виконує рішення Черняхівського районного суду від 22 лютого 2023 року в справі №278/3996/22, яким стягнуті з нього аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно. Розмір аліментів у грошовому виразі становить не менше 5 000 грн, а тому твердження позивача про те, що вона не має можливості отримувати дохід безпідставні. Суд не прийняв до уваги те, що його цивільна дружина перебувала у стані вагітності і, як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася ще одна дитина, - донька ОСОБА_6 , яку він також має обов`язок утримувати.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_1 не надходило. Копія ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками до неї надіслана позивачу завчасно та отримані нею особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.96). Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове, яким у стягненні аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином віку трьох років відмовити у повному обсязі. 

Позивач ОСОБА_1 не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. Пояснила, що її щомісячний дохід складають аліменти на сина від 6 000 до 7 000 грн, які сплачує ОСОБА_2 , та вона отримує від держави виплати по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями ст.75 СК України.

Колегія судді апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у справі №295/8798/22 заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2022 року розірваний шлюб, укладений 30 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.33).

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга ст.114 СК України).

За час перебування у шлюбі у сторін  ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_3 (а.с.6). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ВЖРЕП-14» хлопчик проживає разом із матір`ю (а.с.10).

Згідно з довідкою Приватного підприємства фірма «Санітас» від 09 грудня 2022 року №296 позивач працює на вказаному підприємстві на посаді асистента фармацевта аптеки №8 із 29 березня 2021 року і станом на 09 грудня 2022 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 05 лютого 2022 року по 28 листопада 2024 року (а.с.11).

За приписами частин другої, четвертої та шостої ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років, яке передбачене приписами ст.84 СК України, є особливим видом права дружини-матері на утримання. Особливість цього права полягає у строковості його дії, незалежності від наявності доходу у дружини та можливості чоловіка надавати таке утримання. Крім того, законодавцем чітко передбачено, що дружина не втрачає право на таке утримання навіть при розірванні шлюбу.

Положеннями же ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. 

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №296/5385/17 викладений правовий висновок згідно з яким, аналіз положень ст.ст.75,76 СК України дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. За таких обставин, право на утримання (аліменти) в порядку ст.75 СК України має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Аналогічного змісту висновки містяться у постановах Верховного Суду в справах №175/1382/15-ц від 16 серпня 2017 року та №161/16931/16-ц від 11 жовтня 2018 року. 

Водночас, підставою для звернення позивача до суду слугувало те, що остання є матір`ю дитини та колишньою дружиною відповідача, дитина проживає із нею та не досягла віку трьох років. Перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років не свідчить про її непрацездатність у розумінні приписів ст.75 СК України. 

Із огляду на наведене, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.75 СК України, оскільки право позивача на утримання, в зазначеній справі, виникає не як у непрацездатної дружини, а як у дружини-матері. Таке право позивача передбачено спеціальною нормою права, а саме приписами ст.84 СК України, яка і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Водночас колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правові висновки Верховного Суду в справах №175/1382/15-ц від 16 серпня 2017 року та №161/16931/16-ц від 11 жовтня 2018 року не є релевантними до спірних правовідносин.

Разом із тим, у рішенні суд першої інстанції зазначає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісяця до досягнення дитиною трьох років, відповідатиме вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивача на утримання. Такі висновки суду є помилковими з огляду на наступне.

Так, в справі №278/3996/22 Черняхівським районним судом Житомирської області ухвалено рішення від 22 лютого 2023 року, яким стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.34-36).

Відповідач працює у ТзОВ «КЕП ІНТ» на посаді молодшого адміністратора системи та йому нараховується заробітна плата, із якої за місцем роботи стягуються аліменти за виконавчим листом на утримання сина ОСОБА_5 щомісяця, розмір яких становить від 6 000 грн. до 7 000 грн. Позивач у судовому засіданні підтвердила ту обставину, що отримує щомісяця аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірах, зазначених вище.

Окрім того, згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 проживає з цивільною дружиною ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Малинівського старостинського округу Малинівської міської територіальної громади від 31 березня 2023 року №437 (а.с.37). Відповідно до виписки з протоколу засідання ЛКК поліклінічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Радомишльська лікарня» Радомишльської міської ради від 31 березня 2023 року №13 ОСОБА_7 була вагітною (а.с.38). 

До матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_2 долучив копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , і батько якої - ОСОБА_2 , а мати – ОСОБА_7 (а.с.79).

Частиною третьою ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає можливим долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження малолітньої доньки відповідача - ОСОБА_8 , яке додане до апеляційної скарги, оскільки через об`єктивні обставини копія свідоцтва про народження у відповідача малолітньої доньки не могло бути надано суду раніше, що вказує на винятковість випадку.

Частиною першою та шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до правового висновку, відображеного у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Із системного аналізу наведених правових норм та усталеної судової практики з приводу врегулювання подібних правовідносин слідує, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд має з`ясувати, чи має змогу відповідач сплачувати вказані аліменти.

За таких обставин, при ухваленні рішення суд першої інстанції прийняв до уваги наявність у відповідача лише одного утриманця, тобто малолітнього сина ОСОБА_5 , та не врахував іншого утриманця – малолітню доньку ОСОБА_9 , яка має бути із братом у рівних умовах, тобто на неї також відповідач має виділяти не менше частки свого доходу. 

Водночас, матеріали справи не містять відомостей про наявність у відповідача нерухомого майна. 

Враховуючи викладене вище, висновки суду стосовно можливості відповідача надавати позивачу утримання у розмірі 1/8 частині від його доходу ґрунтуються на припущеннях, при тому, що половина від його заробітку має йти на утримання його дітей, тобто по частині на кожну дитину. 

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове, яким позивачу в задоволенні позову відмовляється, оскільки не доведено, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 27 листопада 2023 року.