ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9817/23 Справа № 201/5151/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Наумова О. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу,– 

ВСТАНОВИЛА:
У травні 2023 року  ОСОБА_2  звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.01.2021 він уклав шлюб з  ОСОБА_1 . Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спочатку між сторонами виникали різні суперечки з побутових та сімейних причин і це створювало негативну атмосферу в сім`ї. Сторонине могли знаходити потрібний компроміс, бо мали різні погляди на всілякі побутові та сімейні питання. Позивач вважає, що відповідачка вдавалась до подружніх зрад. Сімейно-шлюбні стосунки у позивача з відповідачкою припинені з літа 2022 року, тому позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 січня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис №19. 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 січня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис №19 - розірвано. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. 
З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі, в зв`язку зі смертю позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 26 січня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №19, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу ОСОБА_1 прізвище не змінювала (а.с. 7)
Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після ухвалення оскаржуваного рішення про розірвання шлюбу позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть №3328 від 07 серпня 2023 року, яка долучена до матеріалів справи.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104 та частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 
Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Місцевим судом зазначено, що подружні відносини сторін припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Однак, судом першої інстанції не зазначено джерело походження такої інформації та не вказано жодного доказу, враховуючи, що ні позивач, ні відповідачка участі у судовому засіданні не приймали; відповідачка, яка не була повідомлена про виклик у судове засідання на 04.07.2023 року, письмові пояснення по справі не надавала, позов не визнавала. Викладене підтверджується матеріалами даної цивільної справи.
Крім того, місцевим судом не встановлено навіть орієнтовний час фактичного припинення сімейних стосунків сторін.
Колегія критично оцінює твердження позивача, які викладені у позовній заяві, про припинення сімейних стосунків з відповідачкою з літа 2022 року, оскільки у заяві позивача від  04.07.2023 він особисто вказує, що сімейні відносини з відповідачкою припинені у 2023 (а.с.20).
Згідно доводів апелянтки, сімейні відносини з позивачем не припинялись до дня його смерті; подружжя із повагою ставились один до одного, були незначні конфлікти, однак сторони мали теплі стосунки; збагнути причини пред”явлення чоловіком позову про розірвання шлюбу вона, відповідачка, не може та наголошує, що, у зв”язку з неповідомленням її про розгляд справи 04.07.2023 року, вона була позбавлена можливості надати свої пояснення місцевому суду та клопотати, у разі потреби, про надання строку для примирення.
Колегія суддів зважує на доводи відповідачки, що у зв”язку із війною вона була змушена на нетривалий час у липні 2023 року поїхати за кордон до родичів (що підтверджується копіями електронних квитків на а.с. 36), що, однак, не свідчить про припинення сімейних відносин із позивачем. Після повернення в України сімейні стосунки з позивачем продовжувались, про наявність оскаржуваного рішення позивач не повідомляв; вона, апелянтка, відвідувала позивача у лікарні та разом з іншими родичами приймала участь у витратах на його поховання.
Згідно доводів відповідачки, вона та позивач спільно проживали до смерті останнього у його квартирі АДРЕСА_1 та її, відповідачки, повнолітня дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_4 протягом тривалого часу (до серпня 2023 року) матеріально допомагала сім”ї сторін, сплачувала комунальні послуги за користування вказаною квартирою. Викладене підтверджується копіями відповідних квитанцій, які долучені до матеріалів справи, де платником за спожиті комунальні послуги за зазначеною вище адресою вказана саме ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що місцевим судом фактичні обставини належним чином не встановлені, справа розглянута поверхнево, без участі жодної із сторін та без належного повідомлення відповідачки; оскаржуване рішення грунтується на припущеннях, достатніх підстав для розірвання шлюбу сторін не встановлено. Отже, оскаржуване рішення є необгрунтованим та незаконним, тому підлягає скасуванню. 
Крім того, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Згідно доводів апеляційної скарги, відповідача не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції 04.07.2023. 
Як вбачається з матеріалів справи, адреса на яку відповідачці направлялись судові повістки про виклик до місцевого суду - АДРЕСА_2 . Разом з тим, згідно відповіді №58546 від 04.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою по АДРЕСА_3 . Згідно доводів апелянтки, фактично вона проживала разом із позивачем у квартирі АДРЕСА_1 . Більше того, ОСОБА_1 у день судового засідання 04.07.2023 прямувала у Польщу, про що свідчить копія електронного квитка, яка долучена до матеріалів справи. 
Отже, справа розглянута місцевим судом без участі відповідачки; належні докази її повідомлення про виклик до суду на 04.07.2023 в матеріалах справи відсутні; отже, наявні підстави для застосування п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України. 
Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.
Правовідносини, що склалися між позивачем  ОСОБА_2 та відповідачкою  ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу, нерозривно пов`язані із особою позивача та не допускають правонаступництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст.255 та 257 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; встановивши, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, ґрунтується на припущеннях; враховуючи, що наявні підстави для обов`язкового скасування у зв`язку з порушенням місцевим судом норм процесуального права; приймаючи до уваги, що позивач помер після ухвалення оскаржуваного рішення таспірні правовідносини не допускають правонаступництва, - колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Доводи третьої особи ОСОБА_3 , що апеляційна скарга подана відповідачкою без наміру відновити сімейні стосунки із позивачем, оскільки останній помер, - не спростовують наведених вище висновків апеляційного суду про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення у зв”язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.
Колегія звертає увагу, що відсутній факт укладення позивачем нового шлюбу після винесення районним судом 04 липня 2023 року оскаржуваного заочного рішення (позивач помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто через 31 день після ухвалення заочного рішення, яке не набрало законної сили у відповідності до вимог ЦПК України).
Твердження третьої особи, що вона, як сестра позивача, приймала участь у витратах на його поховання також не спростовують наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке є незаконним. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного заочного рішення та закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити. 
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2023 року – скасувати.
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа – ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу – закрити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко

                                                                                       О.В. Свистунова